Režie:
Vladimír MichálekScénář:
Marek EpsteinKamera:
Martin ŠtrbaHudba:
Roman HolýHrají:
Jiří Macháček, Eva Herzigová, Aňa Geislerová, Matěj Hádek, Anna Kameníková, Mariana Kroftová, Gabriela Míčová, Jiří Dvořák, Adam Pospíšil, Evelína Anna Holá (více)Obsahy(2)
V řece je nalezeno tělo neznámého muže. Při pátrání po jeho identitě se kapitán Rott (Matěj Hádek) ocitne uprostřed úplně jiného příběhu. Postupně se před ním rozehrává milostné drama hlavního hrdiny Máry/Kamila (Jiří Macháček), který si vybudoval dva souběžné životy se dvěma krásnými ženami (Eva Herzigová a Aňa Geislerová). Pro Pohádkáře jsou ženy výzvou, vášní i inspirací, jsou objektem lásky i lži, lži, kterou buduje s takovou samozřejmostí, že si ji vlastně ani neuvědomuje. Žije ve světě svého velkého živého snu, v němž je tím, kým zrovna chce být, kde platí pouze tady a teď, v němž se zapomíná, co bylo včera a nečeká na to, co bude zítra. Snu, který je tolik povznášející pro něj a tolik zničující pro lidi, které by chtěl milovat. Film Pohádkář vypráví jedinečný, ale mnohými z nás zažívaný příběh. Příběh o touze, podvodu a věčném odpouštění. Příběh lidí ztracených v bludišti lásky, z kterého nemohou a možná ani nechtějí najít cestu. Protože láska podobně jako lež bývají slepé. Čím blíže se kapitán Rott dostává k podstatě toho, jaký Mára/Kamil byl, tím víc začíná chápat nejen to, že prostě nemohl žít jinak, než žil, ale chápe i důvody přetrvávající lásky obou jeho partnerek. A co víc, díky Márovi možná dokáže najít klíč k vyřešení vlastního života, který se mu hroutí pod rukama. (Falcon)
(více)Recenze (275)
Jako kdyby se celý ten film odehrával v nějakém časovém vakuu. Jednou je Macháček s Herzigovou, podruhé s Geislerovou. Najednou se jim narodí dítě. A to přitom Hádek pořád vyšetřuje jeden případ a už roky čeká na výsledky DNA. Film jsem, i kvůli závěru, vůbec nepochopil, ale odpad je mi líto, už kvůli hercům, dát. ()
Čekal jsem megaprůser, zvlášť po Bestiáři. Pohádkář má solidně našlápnuto do všech žánrů, které obsahuje, občas z něj lehce zamrazí, Herzigová moc nevadí, Macháček trousí svoje sarkastický věty spolehlivě, jen jedno je na snímku velice neobvyklé - proč si tento vesměs polovičatý projekt po sedmi dlouhých letech vybral zrovna formát Vladimíra Michálka. 50%. ()
I kdyby všichni obyvatele pavilonu slonů měli střevní potíže, pořad by z to byla menší sračka než je tenhle film. To si radši příště budu hladit koule kopřivou než čumět znovu na Pohádkáře. ()
„ŽIL JSTE NĚKDY SE DVĚMA ŽENSKEJMA NAJEDNOU? TAK NEVÍTE, CO JE NEBEZPEČNÝ…“ /// Kdyby film dokázal splnit to, co slibuje obsah, byl by to tyjátr jako prase. (pro mě vole. Psychologie postav, tajemná pátračka, vášeň… navíc by mohli nastavit zrcadlo…) Bohužel je tady „jen“ hudba, jak z nejtajemnějšího thrilleru na světě (trochu profláklá, ale no a co! Kdyby s ní držel tempo děj…), mrtvola, rozbitý vztahy a otázky pokládající detektiv, navíc taky s rozflákaným vztahem. Vobčas prší (že by nějakej „noir“ pokus? Asi ne, to já jen tak, z nudy.) a Macháček pendlující mezi dvěma (třema) ženskejma (vobčas) vypráví (debilní) pohádky. A taky veršuje. Hlavně nečekejte krimi! Jde vo lidi, co potřebujou lidi, aby jim bylo dobře. A když je maj, tak hledaj jiný lidi, nebo si jich nevážej… (Asi) holčičí vztahovka. Já totiž recept na štěstí hledám jinde (ty krávo, dyť seš strašně starej!). /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Žiju s Máňou, šukám Týnu, ale Jířu, tu fakt miluju! 2.) Můj sexy idol je Jirka Macháček. /// PŘÍBĚH *** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ ne ()
"Vždycky tě budu milovat, Dano. Karla je moje závislost." Bi- a více-gamie je výzva pro každého sympaťáka, který umí profesionálně věšet bulíky na nos a ještě se přitom nechat živit svými ženami. Já to neumím a ani nechci umět, ale přesto mi byl pohodový svět Kamila, Máry i Jirky Macháčka hrozně přitažlivý. Tím bohužel chválení končí, protože vše ostatní mne dokázalo nudit tak, jak bych to od tajemné kriminálky či bývalé supermodelky rozhodně nečekal. ()
Epstein kriminálky neumí, to víme. Michálek to nezachránil, to bylo asi nad jeho síly. Mě nejvíc mrzí, že "vztah" mezi vyšetřovatelem a pronásledovaným pečlivě budovaný po celý film nikam nedospěl, takže to, co mohlo dát tomu rozplizlému ději nějakou formu a smysl, nakonec zůstalo ladem. ()
Největší pohádkář je stejně sám Michálek. Posledních pár let se mu totiž daří přesvědčovat producenty, že jeho fušeřiny patří do kina, i když opak je pravdou. Tady může být rád, že typově přesně obsadil alespoň toho Macháčka, který se pro role sarkastických flákáčů skutečně narodil. ()
Macháček přisán na cecících svých dvou přítulkyň (někdy i doslovně) rozdává plnými hrstmi lásku a sobecké slabošství. Geislerka má slušivý účes a Štrbova kamera tu a tam vykouzlí kouzelný záběr, ale co ta poslední třetina, ve které už jen chybělo, aby Hádkova kriminalistu oslovil napudrovaný Robert Blake a řekl mu, aby zavolal k sobě domů? Pokud to mělo zakrýt trivialitu, tak to nevyšlo.. ()
Michálkův Pohádkář podle Nesvadbové klame tělem, protože nikdo by nečekal takto fungující domácí film. Skvělému obsazení kraluje jako vždy vynikající Geislerová (krásná, sexy, odměřená i poživačná), ačkoli plakáty okupuje zejména herecky nepříliš kovaná Herzigová. Ovšem ta v partnerství s Macháčkem a dobře vedena režisérem podává pozoruhodný výkon, kterému lze vytknout pouze klasickou nedokonalost překrásných tváří, totiž že neumí mluvit do filmu. Toto se ostatně už vyčítalo v prvních letech Lídě Baarové, ale ta sotva dvacetiletá na sobě zapracovala, zatímco Eva už má čtyřicet a dávno není debutantkou. Pohádkář vypadá dobře, funguje dobře, navozuje atmosféru, ve které byste se chtěli koupat. Prostředí kriminálky, soudu nebo internátu přirozeně plynou a jednotlivé scény do sebe zapadají s naprostou přirozeností. A i tací jako Linhartová a Míčová ztrácejí svůj běžný afekt ve prospěch celku. Samozřejmě radostí je opětovné shledání s Dvořákem a Kroftovou, kteří až na malém prostoru, přesto hrají velké role. ()
Čekal jsem větší průšvih, abych byl upřímný. Nepříliš plodného a žánrově rozmanitého Vladimíra Michálka mám rád, jenže i on udělal krok stranou svým filmařským ambicím a podlehl průměrné látce, kterak můžou vypadat zaslepené touhy po ideálním partnerovi. Kriminálka kombinovaná se vztahovým dramatem je adaptací knížky populární spisovatelky Barbory Nesvadbové (dost hrozný Bestiář), naštěstí jen volnou. I tak já „žádnou“ náročnější žánrovou hru necítil. Prostě nám z toho vypadla jen velmi dobře natočená průměrná story, která může děkovat, že skončila u Michálka, který je machr na práci s detailem, s herci i s atmosférou, hodně mu k tomu navíc pomáhá jeho kameramanský spolupracovník Martin Štrba. Tady můžeme jen chválit. Jinak příliš ne. Nic, mějte se, musím jít platit pomocí MasterCard. Bože.. Také dvě hvězdy (jako Bestiář), ale tyhle mají podstatně větší váhu. ()
Bára Nesvadbová se nedobře čte (aspoň mně), Bestiář byl příslibem, který zůstal jen u slibů. Ale Pohádkář je trochu jiná liga. Předlohu neznám ani po tom netoužím, ale Marek Epstein je dobrý scénárita, který mě už nejednou přesvědčil, že svoje řemeslo umí. Ať už je kvalita předlohy jakákoliv, napsal velice poutavý scénář, kde se objevují zajímavé paralely mezi životem vyšetřovatele a podvodníčka Máry. Ač jsou tu jmenované především dvě hlavní protagonistky, moji pozornost přioutala poměrně nenápadná, ale přesto charismtická Mariana Kroftová. Vladimír Michálek měl citlivou ruku při výběru herců i při jejich vedení. Kamera Martina Štrby dokresluje celek. Za normálních okolností bych dala 4, ale vzhledem ke zdejšímu podhodnocení dávám 5. Challenge Tour říjen 2015: 30 dní se světovou kinematografií ()
Jediný důvod, proč nedám téhle slátanině s debily a krávami ve všech rolích, odpad je ten, že jsem si během jeho sledování vyřešil v duchu jeden problém do práce. Jo, a taky jsem si uvědomil, že mě Áňa už zas tolik nesere ()
Asi jako většina ostatních jsem čekal, že to bude blbost. Kupodivu se na to dalo dívat a kupodivu mi ve filmu poprvé sedl Matěj Hádek. Pohádkář je psychologické drama o kriminalistovi, který se snaží zjistit totožnost nalezeného utopeného muže, zachyceného v česlech elektrárny. Jelikož vyšetřující kriminalista (Hádek) se domnívá, že identitu muže zná, souběžně s čekáním na výsledky testů DNA rozjíždí vyšetřovaní návštěvou partnerek podezřelého. Z jejich výpovědí se pomalu skládá obraz muže, který miluje ženy a který aby si je získal, vymýšlí si často neuvěřitelné věci. Kapitán Rott si také uvědomuje, že jeho soukromý život se v mnoha rysech a v mnoha bodech podobá životu utopeného a čím dál víc na něj padá sklíčenost. Sice neví zda dotyčného, před utonutím navíc asi zmláceného někdo do řeky hodil, nebo zda zda tam dotyčný skočil sám. Cítí ale podobný pocit beznaděje ve svém soukromém životě a ví, že má syndrom vyhoření... Jak říkám, nečekal jsem mnoho a celkem se mit o líbilo. Macháček byl tradičně příjemný, Aňa také a na Herzigovou se stále dobře koukalo a navíc velmi dobře hrála. Za mne jsou to tedy tři struny do ukulele. * * * ()
30% Nevěrohodne postavy, pltký příběh a zápletka. ()
KINO/// Obsazení 6/10 Děj 4/10 Hudba 3/10 Prostředí 4/10/// PLUS: Macháčka jsem dlouho neviděl, natož pak v kině, je to zajímavý mix žánrů MÍNUS: bohužel ani jeden ze žánrů není doveden k dokonalosti, film se snaží být vším, ale je ve výsledku nesourodý, nejasný, občas nudný nebo nezáživný./// Shrnutí: Pohádkář byl výběr kamarádky. Já osobně bych určitě sám od sebe na takový film do kina nešel. A to i přesto, že české filmy a české herce mám velice rád. Víc si je užiji v televizi, kam zaručené patří i tento snímek. Nechápu proč do kin dávají i takovéto filmy. A snad to není jen proto, že se snímek může pochlubit "hvězdným" obsazení. Jsou tu dobré momenty, oblíbení herci, ale na plátně se dá v současné době shlédnout mnoho lepších filmů./// Celkem 42%/// ()
Epstein není Einstein přes (milostné) vztahy. Jak vlastně definovat Pohádkáře. Jedním dílem je zde snaha o pocitovost, druhý díl obstarává okruh postav, které jsou na sobě citově závislé, potřebují se, ale ani neví proč, nejednají fér a žijí ve lži a přesto spolu náramně šukají. Neupřímnost postav se částečně promítá do celého vyznění filmu. Ten nemá dopředu ucelené, čím chce být. Nalezneme v něm prvky krimi, erotického filmu a vztahového dramatu. Jenže, co si z toho vybrat, když ani jedno není příliš poutavě, ani věrohodně realizováno. Na začátku příběhu řeka vyplaví mrtvolu muže ve fázi rozkladu, kterou se nedaří identifikovat. V úvahu připadá hudebník Feubert, který to táhne se dvěma ženami najednou, jedna je překladatelka (Eva Herzigová), druhá je advokátka (Aňa Geislerová), se kterou má ještě navíc dítě. Prvně jmenovaná je mu dobrá akorát tak do postele, druhá ho vysekává u soudů z vysokého trestu odnětí svobody, který mu hrozí za podvody a neplacení alimentů. A aniž by si uvědomoval rizika takového vztahu, tak dělá jakoby nic a vesele přesedlává z jedné vagíny na druhou. S erotikou to však není nijak žhavé, nic moc se po erotické stránce neděje, jedna slabá soulož a ještě jedna slabší soulož ve stoje, přičemž mít ve filmu dvě herečky, kterým to kouká z očí a nesvléknout je, je neodpustitelné. Pak je zde scéna, co určitě překvapí. Macháček cucá přebytečné mléko kojící Gajslerce z jejího prsa, když se rozbije odsávačka. Milovníci reklam na dámské pozadí uvítají pevnou kůži na zadku Evy Herzigové. V souvislosti s ní se o filmu hodně mluvilo. Mýtus, že (bývalé) modelky neumějí hrát, tak žije hlavně prostřednictvím Cindy Crawford, která ze všech modelek drží prapor pro nejhorší herecký výkon po sestoupení z přehlídkového mola. Jen se sluší napsat, že tím filmem byl propadák "Fair Game". To její, o nic méně slavnější kolegyně, je poměrně dobře herecky vybavená. Akorát jí nebylo někdy příliš dobře rozumět, za což mohl přízvuk v jejím hlase. Je dobře, že se tvůrci nerozhodli ji předabovat, jak to je pravidlem u její kolegyně Simči Krainové, se kterou ji pojí určitá vnějšková podoba a charisma, jakým obě oplývají. Občas převládal pocit, že Krainová nebyla k dispozici, a tak za ni Herzigová zaskočila. O zahraniční akvizici bylo náležitě postaráno. Herzigová měla osobního šoféra, vizážistu a další vymoženosti. Důležitou roli v příběhu sehrával vyšetřující kapitán Rott. Matěj Hádek ukázal, že se v žádné roli neztratí. I když role měla nádech prázdnoty, dokázal ji vtisknout věrohodnost, která paradoxně chyběla rozháranému a ne zrovna přehledně natočenému příběhu, který využíval retrospektivní způsob vyprávění. Tím docházelo k nižší návaznosti scén a horší orientaci v ději, který nasadil pocitový ráz, který určitě nebude vyhovovat každému, stejně tak divák obtížně vstřebá určitou nesympatičnost postav i jejich jednání. Není rovněž možné, aby film pracoval s konceptem, že každé postavě bude věnována zvláštní pozornost. Například pohledy do soukromí vyšetřovatele, dost brzdily děj. Navíc, (milostných) problémů ve vztazích je ve filmu víc než dost, tak proč ještě přidávat k dobru i policistovy problémy s bývalou manželkou, která není ochotna vyjít mu vstříc ve střídavé péči o jejich nezletilého syna. Přísná měřítka snese technická stránka filmu. Kamera Martina Štrby využívá celé spektrum oku lahodících záběrů, zvuk Radima Hladíka jr. plní vysoké požadavky na sluchový komfort, architekt Milan Býček vystihuje nálady filmu a kostýmy Tatiany Kovaříkové ladí s celkem. Zvláštní sekci tvoří hudba, jejíž autorem je renomovaný Roman Holý. Filmem zazní několik jeho songů interpretovaných třeba Terezou Černochovou, jež se výraznou měrou přičinily o pocitový rozměr filmu. Ostatně to byl i záměr tvůrců filmu, ale ten vyšel jen v nepatrném poměru. Tolik špičkových profesionálů a film se nepřeklene přes průměr, pokud jde o příběh. Může za to Marek Epstein, který původní předlohu Barbary Nesvadbové razantně pozměnil, neorganizovaně upravil a rozměnil na povrchní výsledek, ve kterém Macháček ochmatává Herzigovou a občas se poškorpí s Gajslerkou a život jde dál. Režisér Michálek tomu nedodal potřebný přesvědčivý rozměr a uchýlil se podle daných možností k vykonstruovanému vztahovému slepenci, který funguje jen náhodně. Sice originální, leč o poutavém vyprávění nemůže být řeč. Pohádkář je vlastně dokonalý lhář. A to je ta definice, o které byla na začátku řeč. 50% () (méně) (více)
Jeden z tých lepších pokusov o moderný český film zo strednej triedy (miestami dosahuje skoro až na priemer), pri ktorých krásne vynikne, jak bolo toľko kritizované Hřebejkove neskoršie obdobie s filmami ako Nestyda, či Kráska v nesnázích, nedocenené, a súčasný úpadok tuzemskej kinematografie neodvrátiteľný a do očí bijúci. ()
Nudný a zdlouhavý film s lehce dobrou myšlenkou. Michálkova snaha o jakousi příběhovou poetiku je naprosto zbytečná a záběry, které jsem si nejspíš měla nadšeně vychutnávat, působily vlastně otravně. Ač je Jirka Macháček normálně dost cool, nakonec mě nudily i jeho lehce intimní scény a jediné, co z tohoto filmu nezapomenu, bude možná Anino polykání vajíčka. ()
Hodně zvláštní snímek. Geislerka a Herzigová jsou obě krásné ženy a převedly výborné výkony. Macháček je klasicky vtělený do role sukničkáře, která mi k němu prostě nesedí a nikdy sedět nebude, jelikož nemá žádné charisma. Příběh je výborný, stejně jako zápletka. Trochu mě mrzí ten konec. ()
Napíše mi někdo, jak to teda skončilo? Námět slibný, i se to zajímavě rozjelo, ale v co to proboha vyústilo? Asi nejsem tak sofistikovaná, ale co měl znamenat ten happy úsměv Hádkův na konci? Trochu mi to připomnělo křečovitý smích Normana v Psychu :-). Vážně hodně divný. ()
Reklama