Režie:
Jean DelannoyKamera:
Walter WottitzHudba:
Francis LaiHrají:
Jean Gabin, Robert Stack, Margaret Lee, Jean Topart, Walter Giller, Lucienne Bogaert, Albert Michel, Bernard Musson, Luce Fabiole, Yves Barsacq, Suzanne Flon (více)Obsahy(1)
Znuděný velice dobře zajištěný starý muž Denis Farraud býval kdysi bouřlivákem, dobrodruhem do morku kostí a lupičem, dnes však již nemá možnost se ke starému životu vrátit, i když by možná chtěl. Nabídku na "kšeft" dostává posléze od mladého gangstera Beckleyho na uskutečnění jeho již dávného snu a chtějí z toho oba vynechat šéfa zdejší bandy, který si již dlouhá léta dělá zálusk na obchody pana Farrauda.. Uloupit z banky větší sumu peněz a navíc americkým vojáků, to není legrace a proto je třeba dobrý promyšlený plán. Denis s Beckleym dávají dohromady malou skupinu, která celou akci provede, vše si pečlivě předpřipraví a provedou, avšak v pozadí je stále tvrdý šéf bandy Henri, který si zdaleka nechce nechat ujít příležitost okrást okradající... (LiVentura)
(více)Recenze (79)
Typově stále stejný Gabin, byť si budu muset jeho filmografii ještě řádně doplnit, mne rovněž stále stejně baví. Ve zpočátku až odlehčeném Slunci rošťáků mu zdatně sekunduje pro mě vcelku neznámý Robert Stack a vytváří spolu sourodou dvojici sympatických grázlů, která naplánuje a provede loupež století. Inteligentní, gentlemanské a šmrncovní. Typicky melancholický závěr mne pak jen utvrzuje ve vysokém hodnocení. Takové filmy prostě nemohou zklamat. ()
Miluji ty francouzsky vymazlený osudový konce, těším se na ně u každýho francouzskýho filmu natočenýho v době kdy Putin ještě bydlel v paneláku v NDR, ale bohužel tady mě to nepřišlo právě tak vymazlený, spíš osudově zkracený. ()
Málokdy si udělám čas na nějakou typickou francouzskou kriminálku ze starý školy. Od teď vím, jaká je škoda, že právě na takové filmy si čas neudělám. Slunce rošťáků je totiž plný příjemných fajnových herců, kteří maj k elegánům tehdejší doby hodně blízko. V dnešní době jsou takoví lidé prakticky k nesehnání. No a tihle elegáni se chystají ještě elegantněji vyloupit banku. Zajímavě, nápaditě a originálně. I když vyloupení banky je skoro v každý kriminálce. Slunce rošťáků má v sobě pořád něco víc. A může za to především atmosféra tehdejších francouzských filmů, která dělá hrozně moc a já se na ní hrozně rád koukám. ()
Pouze průměrná francouzská kriminálka, která se slibně rozjíždí, ale pomalu vyšumí doztracena. Nic víc. ()
Jestli to nejpozitivnější, co mě na filmu zaujme, je starý poctivý dabing z doby, kdy se tohle řemeslo povyšovalo na umění, tak je něco špatně. Slunce rošťáků určitě není špatné, jen mám pocit, že kromě hereckého obsazení už dnes nemá tolik co nabídnout a na filmu se zkrátka podepsal zub času. Některé scény by stály za příklad filmových triků používaných ve své době, je zkrátka patrné, že auto jedoucí po silnici stojí ve studiu a za tím běží obraz nasnímaný jinde. Na jedno pokoukání určitě dobrá volba, ale do mého zlatého fondu se Slunce rošťáků nezapíše. Celkový dojem: 60 %. ()
Pokud máte bistro i bydlení naproti banky, můžete si snadněji vybrat toho, kdo vám bude poskytovat bankovní služby. Když totiž chcete vybrat peníze na přepážce, či z bankomatu, máte to jen přes ulici a pak za čas odpozorujete železnou košili zvyků a vyberete ji zrovna celou… Rozvážná krimi typicky francouzského stylu o jednom minulostí dostiženém penzistovi, jenž si hodlá udržet mladický duch promyšlenou loupeží, avšak i přes bohaté zkušenosti poněkud pozapomene na pravidlo, že pokud do plánu zatáhnete milenky, matky a manželky, bude patřit poslední kamerový detail před zatměním obrazovky a nápisem FIN jistojistě mřížím. Pro fanoušky Dassinova ''Rififi'' , či Kubrickova ''The Killing'' neodkladná robbery povinnost.. ()
Víc než na velmi průměrném scénáři stojí tato detektivka na skvělých hereckých výkonech, které ovšem také mají své - byť vysoko poležené - meze. ()
Silné kriminální drama v typicky francouzském stylu s nezapomenutelným puncem osudovosti. Jean Gabin se svým dokonalým minimalismem a rezignovaným pohledem v závěrečné scéně mě dojal téměř k slzám. Nedoceněná perla, která má na to zařadit se po bok žánrových klasik Rififi či Osudového kruhu. 95%. ()
Klasická francouzská gangsterka, kterou si jistě nezkazíte příjemně načatý večer. ()
Je príjemné vidieť film, ktorý nestojí len na hercoch (tým nenarážam na iné filmy s Gabinom, ale treba uznať, že veľkú časť práce na výslednom dojme odvádza(l) často on), ale na perfektnom oddychovom tempe a plynulej réžii, bez zádrhov, s konštantným napätím a tradične vydarenou pointou. Čiže v podstate klasická francúzska gangsterka, len s tým rozdielom, že pri tejto je všetko tak nejako... príjemnejšie. Či už je to príbeh, hudba, kamera alebo hlavní predstavitelia. 80% ()
Klasické francouzské gabinovské krimi drama šedesátých let, zde podle mne značně nedoceněné. Vyvážená role napětí a komiky, originální nápady, skvělý Gabin. ()
Jean Gabin ( coby Denis Farraud ) říká: hrozně se NUDÍM. No, JÁ se rozhodně nenudil. Člověk vždy ( naštěstí ) ví, co může od takovýchto typů snímků očekávát. Zběsilé akční tempo to asi nebude :o) V celku jednoduchý příběh, poklidné vyprávění bez nijakých zbytečných kliček, přesto člověka snímek drží v napětí. To co táhne tento snímek, to je každému jasné hned od úplného začátku. Jean Gabin a jeho mistrné úsporné herectví. Na to se člověk může ( naštěstí ) vždy spolehnout, jako že ráno vyjde slunce. Škoda ( pro tento snímek ) a diváka, že se mu zde nedostává rovnocenného protivníka. Úsměv na tváři vyvolá i " pěstní souboj " Gabinova parťáka Beckleyho. Tady pověstný zub času zapracoval nejvíce. Co naopak potěší a to tak že velmi, je stylový závěr. Na perly žánru ( to si musíme přiznat ) tenhle snímek jednoduše nemá, přesto o nějakém zklamání nemůže být řeč. 70% ()
Pri sledovaní všetkých tých filmových lúpeží má divák pocit, že keď to ide tak ľahko vo filme, tak to musí ísť aj v reáli. Lenže v reáli sa banky inteligentne nevykrádajú. Asi aj o to viac ma bavia tie lúpeže filmové, pretože tam držíte palce práve tým "rošťáckým" zloduchom, ktorí v skutočnosti neexistujú. Dômyselný plán je hlavným zdrojom zábavy, ktorá je nasledovaná niečím, s čím sa dalo rátať od začiatku, ale priebeh toho "potom" nie je myslím nijak zvlášť predvídateľný. Pointa zodpovedá jednej starej známej pravde, ktorú tu vykecávať nechcem, nech si každý urobí varianty deja krátko po začiatku sám. Nie je to žiaden zázrak, ale taký ľahký závan niečoho starého a dobre odležaného, navyše v hlavnej úlohe s niekým, kto je v takejto roli nenahraditeľný. ()
Už som si film nepamätal a bol som zvedavý, či má tú povestnú kvalitu šesťdesiatkových francúzskych kriminálok s Gabinom, Delonom alebo Venturom alebo to priemerné hodnotenie, ktoré som mu dal pred takmer 15 rokmi bolo odôvodnené. A musím konštatovať, že bolo. Nie je to ani zďaleka špičková kriminálka, ale produkt scenáristu s bujnou fantáziou a hercov, ktorí sa tiež nevyznamenali. Aspoň viem na čom som. ()
„Obrazy jsou jako ženský. Člověk se v nich nikdy nevyzná.“ No jo, ženská! Zase v tom nemohla chybět a zase to pěkně zvorala!! :o) Když se zamýšlím nad tím, čím by tahle loupežná kriminálka s nádechem humoru i funkčního dramatu v sobě mohla vyčnívat z velmi bohaté dobové produkce, nenapadá mě nic. Snad jen to, že Jean Gabin má vedle sebe netradiční kolegy z mimofrancouzské oblasti (jeho hlavního parťáka-spolukomplice Beckleyho dokonce ztvárnil americký herec). Máme tu příběh se zápletkou i jednotlivými situacemi, jaké lze sledovat v celé řadě kriminálek, přičemž zážitky z podobných filmů se vám velmi brzy začnou překrývat. Přesto jsem měl Slunce rošťáků po celé dva roky spojené v souvislosti s jednou konkrétní scénou, která se mi vryla do paměti (rozhovor se strážnikem po injekci v transu + následné otevírání trezoru s obrovskou nejistotou u posledního čísla). Přesto ponechávám bez problémů původní 4 hvězdičky, protože divácky přítažlivý snímek ze staré francouzské školy se tvůrcům po všech stránkách povedl, krásně odsýpal v dobře nastaveném tempu a promyšlené postupnosti bez hluchých míst a spolehlivě mě dokázal pohltit i při opakovaném zhlédnutí. Což je samo sebou ve výsledku obrovské plus, které mnoha sebeoriginálnějším snímkům na druhé straně leckdy chybí. 75% ()
Jak vykrást banku. Jean Gabin, herec nebývale skromný, a přitom ve všech svých rolích fascinující, si ve filmu Le Soleil des voyous střihl jednu ze svých typických pozdních kreací – bývalého hochštaplera a profesionálního zloděje, který v okamžiku, kdy se na scéně objeví jeho dávný přítel ze starých časů, Jim, neváhá a vrhá se vstříc novému dobrodružství. Plán se zdá být perfektně promyšlený, jenže je tu ještě nesmiřitelná a bezskrupulózní konkurence... Film překvapivě zabrnká i na odlehčenější strunu (skvělý Albert Michel), není v něm ale ani nouze o dramatické zvraty a rozhodně se jedná o jeden z nejlepších počinů v bohaté filmografii Jeana Gabina i dalších zúčastněných. ()
Jedna z nejlepších gabinovek. To vám nestačí? V dabingu Vítězslava Vejražky v režii K.M.Walló, 1969. Žádné další otázky. ()
...Potešilo ma nasledujúce zistenie, že som sa narodil v rovnaký deň a mesiac, ako i pôvabná, britská herečka Margaret Leeová, ktorej predstaviteľka naprosto nevyspytateľnej Betty, mi bola počas sledovania filmu vzrušujúco-sympatická, a to i napriek tomu, že som sa o tejto milej skutočnosti dozvedel až po skončení filmu, čo vôbec nemení nič na tom, že táto francúzska kriminálka sa môže tiež pochváliť i absolútne triviálnou scenáristickou stopou, ktorá obsahuje niekoľko „logických dier”, čo je mimochodom možnosť vidieť zaraz v úvodnej sekvencii, keď si to americká eskorta namierila rovno do bankovej inštitúcie, pričom ich medzitým potajomky „nakrúca” protagonista, čo vedie podnik hneď oproti, z čoho sa dá snáď automaticky vyvodiť, že rozhodne niečo zaujímavého plánuje podniknúť, no nebude potom v podozrení, ak už k tomu náhodou dôjde, čiže akcia sa zrealizuje do zdarného konca... ? ...A síce sa predsa uskutoční podľa tých najväčších predstáv, ale jej celkové prevedenie je zase príliš zjednodušené a nerealistické, až niekedy komické, a to už len z toho prostého hľadiska, koľko málo osôb sa zrovna nachádza vo vnútorných priestorov budovy, kde je špeciálny trezor... To je ďalšia výhrada. Tomuto filmu určite nechýbala ani určitá „predvídateľnosť”, kedy som napríklad správne vydedukoval istý, kľúčový moment, ktorému predchádzala typicky vyhrotená situácia. Áno, tiež sa patrí spomenúť aj to, že sa do tohto „kšeftu” zamiešal i konkurenčný gang, čím chcem najmä zdôrazniť predošlú vetu, ktorou v podstate priamo naznačujem, kadiaľ sa postupne toto dianie stočí... Nakoľko postavy : Denis Farrand a Jim Beckley, isto správne (vy)tušili, čo sa okolo nich neustále „pošuškáva”, nemal byť práve jeden z nich trochu viacej opatrnejší, čo sa teda týka jeho milovanej manželky...? Veď Beckleyho tesne predtým ohrozovali na živote ! Nie, nemohol, lebo scenár mu to nedovoľoval, a tak sa to tým pádom obrátilo presne tým smerom, akým sa to konkrétne otočilo. Miestami mi to pripomínalo Melódiu podzemia, s ktorým má Slnko darebákov zopár spoločných prvkov, minimálne obsadenie Jeana Gabina v hlavnej úlohe a samotnú zápletku, no obidve spracovania sú na inej, režisérskej úrovni, kde Jean Delannoy zaostáva za tým Verneuilovým, i keď zároveň podotýkam, že je film na jedno pozretie úplne stráviteľným, no na opakované, to už z mojej osobnej strany jednoznačne nehrozí. Našťastie ma to neurazilo až tak, aby som snímku nadelil len dve hviezdičky, čo by nakoniec (z)ostalo mimoriadne „podhodnoteným”, čo by si toto "osadenstvo" iste nezaslúžilo, keďže sa nepovažujem za žiadneho filmového diletanta. ()
Poctivě udělané, s poněkud překvapivým koncem. /1. 12. 2010/ ()
Při sledování tohoto dramatu jsem se přenesl do dob staré dobré francouzské školy a nechal se unášet skromným herectvím Jeana Gabina. Možná, že z dnešního pohledu film už nemá takový drive, ale bylo to velmi příjemné a vůbec mi to nevadilo. Vlastní příběh je hezky propracovaný, logicky se odvíjí a snad jen ten závěr mohl být trochu dotaženější, ale jinak perfektní. Škoda, že se tohle už dneska netočí. ()
Reklama