Režie:
Olmo OmerzuKamera:
Lukáš MilotaHudba:
Šimon HolýHrají:
Daniel Kadlec, Jenovéfa Boková, Vanda Hybnerová, Karel Roden, Eliška Křenková, Martin Pechlát, Miroslav Sabadin, Vojtěch Záveský, Jaroslav Plesl (více)Obsahy(1)
Jak se vypořádají s nečekanou svobodou dvě dospívající děti, jejichž rodiče se vydali na plavbu jachtou po oceánu? Co udělá odloučení s dosud perfektně fungující rodinou? A co když do tohoto rodinného „testu" vstoupí další, nečekaně dramatická událost? (Cinemart)
Recenze (340)
Příliš fádní a nezajimave téma.. Pes na konci jako happy end.?! Český film v tomto podání nemá v současnosti už co nabídnout.!!! Arogance FAMU a jejích "dětí " to jen umocňuje.. Ostatně, pokud už točí sami herci své filmy.. Pak je to.............. ()
Variace "Operace mé dcery" říznutá psem Goro v roli Toma Hankse. Přihoďte si pár klišé moderní doby a vařte 90 minut. ... Ještě že to bylo herecky "nenasírající", ale to je fakt málo. ()
Těch dlouhých emočních záběrů bylo občas až moc, upřímně, čekal jsem něco více vztahovějšího, co mě i víc vyšťaví, čtvrtou hvězdu dávám hlavně za to, že takováhle točba je něco, co se u nás (všeho do času!) zatím bohužel netočí. Ovace a ceny Omerzuovi neskutečně přeju, někdo takový potřeboval už dávno prorazit. 70%. ()
Film je vyprávěn takovou kapitolovou formou, ale to záměrný dějový mrtvo mělo něco do sebe, ale chtělo to přesnější slova (např. rozhovor Karla s Vandou v kuchyni ), aby vynikla sílá okamžiku a táhla celek, pořád mě přijde, že když podobný filmařský rukopis vidím u dánských filmů má neskutečně přesně načasovaný sekundový důraz, možná mě tady nad poprvé herecky zklamal Karel Roden, nebylo to prostě ono. Vůbec to chtělo o každýho o stupen lepší herecký výkony i když Eliška ta se nám od Rafťáků vymlaskla ve slušnou kostičku. Možná to bude vyznívat vtipně či neuctivě k lidským hercům, ale tak to nemyslím, jen prostě , že se mě ještě v životě nepodařilo vžít se do zvířecích citů a pocitů až tady, protože to co tam ten pes předvádí za výkon, to je něco. To by zajímalo jak k tomu byl naváděn, nebo jestli jeho páneček je Daniel Day Lewis ? ()
Na Rodinný film jsem se hodně těšil. Jen škoda, že honba za jeho shlédnutím byla stejně tak svízelná, jako cesta na Mordor. Každopádně po shlédnutí musím říct, že to za to opravdu stálo. Očekával jsem neobvyklé drama a to jsem také dostal. Pokud máte rádi pomalý způsob vyprávění s minimem nutných dialogů a výbornou kamerou, tak vítejte. Pokud ne, tak nic nečekejte, ať pak nejste zklamáni. Za mě nicméně super včetně herců, kteří mi tady dělali vysloveně radost. ()
„…A PORAŽENÝ SAMEČEK ODCHÁZÍ. POD HLADINOU ZNOVU ZAVLÁDL KLID“…“ /// Rodina. Čtyři osoby a pes. Lidi maj svý problémy (pes asi taky, ale neříkali…). Fotřík s máti (a pes) vyrážej k móři za exotikou a parchanti maj pré. Hlavně mladej zjišťuje, že píchání je lepší než paření her. Dlouhá rozehra neškodí, páč obsazení je fajnový. Navíc ten příběh je dobře vykonstruovanej. Ale… dojemný drama se odehraje bez lidí. Majitelé domácích mazlíčků věděj, vo čem plkám. Příběh psa totiž strčí do kapsy i Rodenovi dramatický vokamžiky. A kdyby to byl film vo něm, tak kandiduje na (minimálně) zvířecího Oscara. Rodina totiž je, když… /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Eliška Křenková je můj sexi symbol. 2.) Zjistím, že základem rodiny je pes. /// PŘÍBĚH *** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ * ()
Po relativním zklamání hned po zhlídnutí už ve mně ten film jenom roste. Úspěšná revize českých rodinných dramedií, která se nebojí být šedivě vyblitá, protože právě to je někdy na místě. Možná to je maličko vychtěné, ale rozhodně vychtěné správným směrem. ()
Otto je český Hačiko. ()
Má vysoká očekávání nakonec byla z velké části naplněna. Po čistě technické stránce je to paráda, od hudby až po kameru. Atmosférou si mě film získal též (podobně jako trikem s odpálkováním naštvaného souseda). Ale ještě více nadšený jsem byl z hereckých výkonů, nádherně civilních a uvěřitelných. A ano, myslím tím i u mladší generace (kupříkladu na první pohled nevýrazný a tuctový Daniel Kadlec byl podle mě naopak typově obsazený naprosto přesně a provokativní Eliška Křenková byla překvapivě vůbec největší hvězdou filmu). A tak jediné, k čemu bych měl určité výhrady, byl příběh samotný. Věřím, že nemálo diváků psí strasti chytly za srdíčko, mě ovšem dost nudily. Ne že by zvířátka zahrála špatně, ale mě prostě daleko víc zajímalo dění u páníčků doma, zvláště po „odhalení pravdy“. Symbolika je jistě pěkná věc, avšak zase si nemyslím, že by se jí měl děj takřka úplně podřizovat. Jinak ovšem velká spokojenost. S panem režisérem to bylo naše první filmové dostaveníčko, ale pevně věřím, že ne poslední. Tohle skončilo solidními 4*. ()
V rámci naší kinematografie rozhodně odvážný film. Výsek z několika významných dnů v rámci jedné rodiny je divákům podán bez začátku i bez konce. Vypravěčská struktura je jednoduchá, nesází na žádné kudrlinky a stejně tak se chová i formální stránka soustředěná na prosté sledování. Rodinný film je sice párkrát scenáristicky škobrtne a Daniel Kadlec neoslňuje zrovna hereckou obratností, nicméně jako celek je snímkem sympatickým a překvapivě zábavným. Je nutné uznat že nenásilné civilní herectví většiny osazenstva je na sledování příjemnější než to co předvádějí většinou naši etablovaní herci. ()
Vrstvit tolik motivů a nakonec z nich pořádně vydestilovat jen emočně prvoplanový survival psa je u mě vrchol kreativního srabáctví. Minimalistické řemeslo každopádně světové. ()
Film pro celou rodinu i vaše čtyřnohé miláčky. ()
Rodinný film se toho nebojí. Je jiný, je silný, je zajímavý. To je první velké pozitivum. Druhé pak herecké obsazení, respektive to, jak se zejména mladí herci zhostili svých rolí. Ocenit musíme i evropské pojetí a celkovou absenci prvoplánovosti. Taťka s mamkou odjíždějí na nějaký čas na otevřený oceán. Koupání, lenošení, poznávání. Doma nechávají dvě děti, kterým plně důvěřují, že to zvládnou a nebudou flákat školu. Jenže ti dojedou na neznámé pocity plynoucí právě z nabyté svobody. Tahle rodinná soudržnost brzy dostane několik plíživých direktů, protože náhlý skok do dospělosti bude nakonec „výchovný“ pro celou famílii. Výsledek je tichý, nikam nespěchající kus, který je ovšem až moc mlčenlivý. Postavy si nedokáží předat základní informace, postrádají výraznější projevy emocí, když jde do tuhého, vymění si pár slov a zase si jdou po svém. Prakticky všichni postrádají rozvinutější podobu. Obávám se, že takhle to v inteligentně vyhlížející rodině nevypadá. Nebo nevím, jestli to byl úmysl, ale takhle snad dnešní společnost nevyhlíží. Samozřejmě příběh psa nabízí poměrně vyspělou metaforu (symbolizuje oddanost bez kompromisů), přesto se nedokážu zbavit jakési pachuti na patře. Je totiž poměrně zajímavé, kolik silných témat (kupříkladu jsou děti opravdu tak dospělé, jak se zdálo?, vztah patnáctiletého kluka s vysokoškolačkou) nám tvůrci nabízejí, ale velká část z nich zmizí a naneštěstí vyšumí. Nejsem si ani jistý tím, jak umně tvůrci pracovali s tématem zmizení rodičů (respektive jeho vyvrcholením), prostě postrádá detailnější propracování. Po rozporuplně přijaté prvotině Příliš mladá noc si u mě nicméně režisér a scénárista Olmo Omerzu hodně spravil reputaci. A za zmiňované civilní herectví zejména mladých představitelů jednoznačně palec nahoru. Takže čtyři hvězdy dám musím. A rád. ()
Skica se jistě může stát vystavovaným předmětem. Naopak, malířova skica nás upozorňuje na to, co obraz (ještě) není, resp. na to, jak problematické je téma hotového, dokončeného obrazu, nechává nás nahlédnout pod povrch. Skica je doznáním, stopou procesu, takhle jsem hledal tvar - tudy vedla moje cesta, jako by nám říkal výtvarník; takhle nějak jsem se postupně dostal tam, kde jsem. Skica je nehotový obraz, který to neskrývá. Skicy mají vedle velkých olejů své místo, a já u nich často na výstavě zkysnu. ___ Blbý je, když skica, nehotový film, plný záznamů snažení, byť formální náznaky toho snažení mohou být slibné, jako třeba vzývaná nedoslovnost, tváří jako něco, co není. Omerzu nemá ponětí, co by „nedoslovně" vyjádřil, zatím ještě s cudně sklopenýma očima tápe, což je v naprostém pořádku. Není jeho chybou, že tohle jeho hledání, křehkou nejasnou představu, někoho napadlo předčasně utopit, přidusit a ustrojit do nepadnoucího kabátu (patos, luxus, exotika) a vyexpedovat na velká plátna kin. Co v pořádku není: někdo na FAMU měl včas dostat rozum, a nedostal. ()
Baví mě, když se Češi snaží být Dány. Občas se jim to totiž docela daří... A ten pes za rok vyhraje Českýho Lva. Fakt. ()
Zdejší podhodnocení mě už ani nepřekvapuje. Nenechte se ovšem zmást. Rodinný film má prostě všechno co by měl rodinný snímek obsahovat. Úskalí dospívání, první velké lásky, průšvihy ve škole... překvapí rodiče, kteří se ztratí uprostřed oceánu. Navíc se provalí jedno velké tajemství. Největší depku za velmi dlouhou dobu jsem ovšem měl u psích scén, kde náš věrný čtyřnohý přítel musí poblafávat na pustém ostrově a občas jen tak smutně nehybně leží na pláži a vy se modlíte, aby se konečně pohnul. Poctivých 70% ()
Když divák příliš nečeká, může být o to více spokojen. Rodinný film mě začal vcelku brzo bavit a to díky svému ději a civilním hereckým výkonům, které dodávají na autenticitě. Místy je sice příběh předvídatelný, ovšem na druhou stranu si umí připravit mnohá překvapení. Na naše poměry solidní podívaná. ()
Slátanina na úrovni ročníkové práce, ze které úplně nejvíc vyčnívá výkon psa ()
Tak tohle byla hodně zajímavá záležitost. Solidně postavený scénář i výborné herecké výkony, takový mám dojem po dokoukání. A to nemluvím o pár opravdu nepříjemných chvílích, pokud jste pejskaři. I psímu herci dávám za jedničku ! A vskutku zajímavá po všech stránkách byla i tmavooká Eliška Křenková coby spolubydlící .-). Zkrátka a dobře jedná se o dost povedený film ze současnosti s řešící aktuální problémy natáčený v exotických lokacích. Reflektuje mimo jiné i současnou rozšířenou nákazu kdy si ženy po čtyřicítce najednou uvědomí, že musí být nezávislé, že žít v rodině prostě nejde a od rodiny odejdou... Dávám za 4 kérky. * * * * ()
Čtvrtá hvězda je za sympatické klábosení režiséra a producenta v Evaldu. Chtěl bych po každém filmu slyšet mluvit tvůrce, protože snad jenom Zdenda Trošků točí záměrně blbě. Tady se mi líbil informační minimalismus, protože v našich filmech to většinou vypadá tak, že postava žere červené jablko a má větu "to je ale dobré červené jablko." Překvapily mě výkony hereckých juniorů, oproti tomu jsem se znovu utvrdil v tom, že víc než Karlu Rodenovi věřím herectví i cvičené Border kolii. Ten chlap prostě nemá kule, Vanda Hybnerová tu coby manželka byla příjemná asi jako hřeben místo toaleťáku, ale jenom pohledem Rodena rozsekala na maděru. Tomu příště nevolejte, jinak za mě jen tak dál. ()
Reklama