Režie:
Paolo GenoveseKamera:
Fabrizio LucciHudba:
Maurizio FilardoHrají:
Giuseppe Battiston, Anna Foglietta, Marco Giallini, Edoardo Leo, Valerio Mastandrea, Alba Rohrwacher, Kasia Smutniak, Benedetta Porcaroli (více)VOD (2)
Obsahy(2)
Skupina přátel se schází k pohodové večeři. Znají se důvěrně celé roky a také další setkání by se neslo v duchu lehkého škorpení a nostalgických vzpomínek na to, co bylo... kdyby se nezrodil zdánlivě nevinný nápad: dát mobilní telefony na stůl a sdílet každou SMS i každý příchozí hovor. Kolik toho o sobě nesmíme vědět, abychom mohli zůstat přáteli, milenci, manželi, rodiči...? Během jediného večera se ukáže, že až příliš mnoho. I ti, které známe, mohou totiž být naprostými cizinci. (Film Europe)
(více)Recenze (518)
Paráda. Ačkoliv je patrné, že v normální situaci by se zkompromitoval sotva jeden a zbytek večera by chodily jen spamy s nabídkama na zvětšení penisu, to by se nám asi moc sledovat nelíbilo. Chvíli před koncem jsem se zaradoval, že to všechno ještě bylo trochu VÍC jinak a že do hry vstoupila dohoda několika zúčastněných, ale scenáristé mě i tak převezli. Ta sedmnáctka ušla teda ale. ()
Stylová a výborně napsaná konverzačka o partě přátel a jednom špatném nápadu s veřejným čtením SMS a hlasitým poslechem telefonních hovorů, kdy nikdo nezůstane bez viny. Film si vystačí pouze s výbornými herci, jedním prostředím a výborným scénářem...a funguje to. ()
Konverzačka, když je navíc výborně napsaná, to je moje! :) A tahle se povedla. Jako jednu z met novodobých konverzačních komedií pokládám francouzské Le Prénom, které se podařilo hezky převést i na prkna české i slovenské divadelní scény a u Naprostých cizinců bych si to uměla představit také. Takovou večeři bych ale v reále zažít nemusela. Hodně blbý nápad, to už by byla jistější ruská ruleta... ;) ()
Do naha svlékající konverzační drama, okořeněné vtipem a špetkou laskavosti. Jen bych zpochybnil ty remaky a Giunnesův rekord - film Sairat jich má pět přímo v Indii. ()
Závěr čudný, ale jinak mi to sedlo jako zadek na hrnec. Vtipné, tak akorát zvrácené (přesně jako je zvrácená dnešní doba se všemi appkami, facebookem, sdílením fotek apod.) a dramatické jako italská domácnost. Mimo všechno to švitoření, smsky, jídlo a humbuk- všimli jste si, jak mají v tom obývacím pokoji nádherně zařízenou stěnu s knihami? K něčemu takovému bych se chtěla dopracovat... ()
Kolik toho vlastně víme o svých nejbližších? A kolik toho o nich vůbec chceme vědět? Naprostí cizinci jsou na první pohled obyčejná konverzačka s nápaditým prvotním impulzem, který z počáteční dětinské hry pomalu ale jistě vykrystalizuje až do hutného dramatu, ve kterém každá další zpráva nebo telefonát může obrátit domnělou realitu o sto osmdesát stupňů. Každé další odhalení se snaží trumfnout to předešlé a soutěž o pokrytce roku běží na plné obrátky. Snímek nabízí několik překvapivých, ale i emocionálně silných momentů (staroušci na balkóně), ale to největší překvapení přichází až na konci. Mrazivě humorné až humorně mrazivé! ()
Skvelé!!! A ten "kontroverzný záver" povyšuje všetko pred tým na absolutorium a ešte viac zdôrazňuje podstatu. ()
Taliani sa pochlapili. Komediálny žáner mali vždy v krvi, hoci v tomto prípade to nie je komédia na akú sme u nich zvyknutí. Dokonca to nie je komédia v pravom slova zmysle, dramatických udalostí je tu predsa len oveľa viacej. To však nie je najpodstatnejšie, dôležité je, že dokázali skĺbiť žánre do nadupanej konverzačnej zábavy o nás a našej "čiernej skrinke", ako to nazvala jedna z postáv. Áno, ide o mobil. Nevídaná hra priateľov na spoločnej večeri roztočí kolotoč malých tajomstiev, ktoré si každý skrýva. Snímok má inteligentný scenár, slušných neopozeraných hercov, vhodnú minutáž, vynikajúci hudobný doprovod a hlavne silnú myšlienku. ()
Hodně slušně promyšlený film, kde mi vlastně vadí, že zůstal nakonec na povrchu, protože řeší jen zálety a sex a pocity gaye. Natočené je to velmi dobře a zahrané ještě líp, to zatmění Měsíce tomu dodává jakousi mystickou atmosféru, ale přece jen jsem nakonec čekal, že třeba manželka najde v mobilu manžela smsky od jeho sestry, aby se rozvedl a žil svůj život, protože takhle je deptán. Doufal jsem, že něco takového se vyvine u linie plastického chirurga, který jediný našel jakýsi vnitřní klid, ale zase je to jen poloviční - když bude on pořád ustupovat, tak se nakonec ocitne v koutě a nebude sám sebou. Tyhle drobnosti mne celou dobu dráždily, že šly podat daleko líp, promyšleněji, do hloubky. Líbil se mi konec, kde všichni dělají, jako by se nic nestalo. Připomnělo mi to knížku od Agathy Christie Já nebyl u tebe, když začínalo jaro, kde hlavní hrdinka zůstane sama v poušti, musí přemýšlet o sobě a svém životě, přijde na to, co dělá špatně, je odhodlaná vše napravit, ale jen přijde domů, vjede do starých kolejí a ta odhodlanost ji opustí a na své prozření z fleku zapomene. Holt člověk nerad dělá změny, i když je mu to ke škodě. A taky se mi líbila ta přehlídka jídel - ti herci museli být pěkně nafutrovaní, pečené dýně, sekaná, zapečené noky, hromady vína, ufff... ()
Vzpomněl jsem si na dialog se sitcomu Black Books: "Pamatuješ si, kdo na té večeři všechno byl?" "Nevím. On a nějací jeho známí. Takovej ten typ lidí, co se dokáže šest hodin bavit o salátu." Čímž nepřímo vystihl problém Naprostých cizinců. Ty postavy mi byly naprosto ukradené. Krom jediné světlé výjimky jde jen o nezáživný sraz pokrytců z italské vyšší střední třídy, jejichž standardními tématy je jídlo, pití, dovolená, zdraví a vztahy ostatních. Co se pak těmto dvounohým katalogům ELLE přihodí jako důsledek jejich vlastní znuděnosti a rozežranosti je srdečně jedno. Co taky s nimi. Navíc je to celé naprostá divadelní hra, kde filmový formát nepřináší naprosto nic navíc. Za opravdovou trpkou tragikomedií, která umí formálně pracovat s omezeným prostorem jednoho bytu, bych vás spíš rád pozval na párty k Hajduovým v Rodinném štěstí. ()
Konverzačka ostrá jako břitva s nápaditým koncem. A je to film o tom, jak za málo peněz získat hodně muziky. V jednom bytě se pár přátel začíná pomalu smažit pod tíhou postupně odhalovaných tajemství a lží. Atmosféra graduje, a i když nepostrádá hodně vtipné scény, je to drama charakterů. Zatímco Měsíc na obloze překrývá stín zatmění, dosavadní přátelé (ne)dobrovolně vynášejí na světlo své vlastní temné stránky. Tady se scénář hodně povedl a civilně hrající herci ho ještě umocnili. /18. 8. 17./ ()
Je až s podivem, že tenhle film není založený na divadelní hře... Parta velmi lidských přátel se pošťuchuje, jsou vám sympatičtí, přičemž je vám jasné, že kvůli hře na pravdu to mezi nimi půjde do loje. Poslední pohodový a překvapivě dojemný okamžik je společné focení na balkóně při zatmění Měsíce. Protože od té chvíle všechno jenom vygraduje a divák zjišťuje, že polovina z přátel má slabosti, které jejich partnerům a přátelům snadno ublíží. Pozor, režisér jejich slabosti příliš neodsuzuje a zároveň nikterak neomlouvá. Právě tenhle přístup, jako by to byli skuteční lidé, se mi na filmu líbil nejvíc. SPOILER Film říká, že nekteré věci je pro klid duše lepší nevědět. Nevěra s kamarádem, těhotenství šéfové, orientace blízkého přítele nebo manželství fungující na špatných základech ale není něco, co jde skrývat donekonečna a dřív nebo později skoro určitě vypluje na povrch. I to je ovšem důvod k zamyšlení. Film ostatně netvrdí, že tahle přátelství a manželství tu budou věčně. ()
Variace hry na pravdu v jednadvacátém století. Jenomže tento koncept je mnoha lety prověřený jako nefunkční. Nicméně jako konverzační komedie/drama to funguje moc dobře. V závěru jsem upřímně hned na poprvé nepochytil pointu, což byla trochu škoda, protože nápad je to opravdu dobrý. Navíc film byl takový civilní, jako by snad herci ani nehráli. ()
(Lumiere - 16.8.2017) ()
Videl som pointu pokaziť film. Videl som pointu, ktorá film zachránila, či ho ešte viac pozdvihla. Ale nespomínam si na pointu, ktorá by film kompletne urobila. Akýkoľvek iný záver a ja váham medzi 2* a 3*... tento záver a najbližšie dám možno 5*. Pozor, dovtedy dosť za vlasy pritiahnuté a na nervy. Ale nevzdávajte to. ()
Filmová výzva 2018 - Itálie. Děkuji svému slovenskému kolegovi-kamarádovi za skvělé doporučení, stačilo mi, že mi řekl, že se svojí partnerkou tento film už viděl dvakrát v kině a prozradil mi v podstatě jednu základní větu s mobily a následně masakr. A to byl teda masakr, navíc si myslím, že je obzvláště efektní film sledovat v partnerské dvojici, protože v tom filmu si snad každá dvojice aspoň trochu něco najde. V rámci výzvy jsem pro Itálii nemohl vybrat jiný a z posledních let snad ani lepší snímek. Super zážitek. ()
Jak psal Gudaulin níže, aby si člověk tenhle film opravdu vychutnal, je dobré mít něco odžito a pár těch situací vidět (ideálně u druhých lidí než u sebe. Každopádně je to vtipné, má to drive a je to ze života. Jeden z nej filmů posledních pár let. ()
Italský komorní kousek, který mě až nečekaně bavil. Podle mě jsou podobné hry na pravdu zoufalým nesmyslem, ale tahle verze vylepšená o mobilní telefony mi přijde přímo sebevražedná. Moc rád bych viděl například Sofiinu reakci, pokud by se dozvěděla, s kým tatínek sdílel jejich důvěrný rozhovor. Tvůrci si s jednotlivými postavami pěkně pohráli a velice mě bavil závěr, který přinesl rozuzlení alternativní verze příběhu. Naprostá spokojenost. ()
Uff taková pohoda při mluvení v pohodě film bych řekl. ()
Hodně hluboká a geniálně vystižená myšlenka dělá z filmu moderní a pravdivou sociální tragikomedii. Je tam vše z dnešní internetové doby. Tenhle film je jasnou zprávou, v hodně povedeném filmovém provedení, se sympatickými herci a nepříjemnou ( v dobrém slova smyslu ) atmosférou. ()
Reklama