Režie:
Karel KachyňaScénář:
Karel KachyňaKamera:
Jan ČuříkHudba:
Luboš FišerHrají:
Vladimír Menšík, Slávka Hozová, Rudolf Hrušínský, Martin Mikuláš, Radoslav Brzobohatý, Eliška Balzerová, Tomáš Murdych, Michal Vejrostek, Zdeněk Martínek (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Čistá a zasněná řeka Berounka a prosté zážitky šťastného dětství s tatínkem, maminkou a dvěma bratry, tak začíná poetický film K. Kachyni na motivy povídek Oty Pavla "Jak jsem potkal ryby". Dětství, v němž hraje roli tatínkovo fanfarónství, maminčina péče a řeka. K rybaření je malý kluk, nazývaný Prdelka, přitahován tatínkem i převozníkem Proškem, a je to také tahle záliba, která pomáhá chlapci a jeho mamince přežít poté, co byli tatínek se staršími bratry odveleni do koncentračního tábora… (Česká televize)
(více)Recenze (219)
Ve skutecnosti hodne tvrdej a smutnej film. O puvabnou cast se (krome poeticke rezie Kachyni) zasluhuje i pritomnost Slavky H. a Elisky B. (kterou jsem na prvni chvili vubec nepoznal :-)) Mnohokrat videno za ty roky, a vzdy mi to prislo (asi celkem logicky :-) ) velmi podobne jako Smrt krasnych srncu... ()
Překrásně smutný a dojemný film. Zajímavě nasnímaný. Svou atmosférou mi připomněl Kachyňův Vlak dětství a naděje. ()
Když se spojí : cit + krásný příběhy + Berounka, logicky si vybavím Otu Pavla a z filmového pohledu Zlaté úhoře. Pak jen s němým úžasem pozoruji herecký koncert Rudolfa Hrušinského a pozorně poslouchám slovům Oty Pavla ústy Vladimíra Menšíka a říkám si, že i člověk je krásná vnímavá bytost, že pane Pavle? ()
Ota Pavel vynikl jako pisatel krásných poetických knižních příběhů (ale nejen jich) a Karel Kachyňa zse jako režisér poutavě natočených a s citem odvyprávěných filmových příběhů. U tohoto filmu se jejich dráhy protly a Kachyňa na motivy Pavlových povídek natočil tento půvabný snímek, který svou poetikou a lyrikou zaujme asi většinu diváctva. Navíc se v hlavních rolích objevují známé herecké veličiny jako záruka vysoké kvality - Menšík, Hrušínský, Brzobohatý. Nelze než doporučit. ()
Mám pocit, že poetické příběhy jsou něco, co nám vysloveně jde. Ať už knižně, tak i filmově. Zlatí úhoři jsou přesně tímto kouskem, natočeným v asi nejzlatější éře československé kinematografie. Berounka, Kachyňa, Menšík, Hrušinský nebo samotnej Prdelka jsou přesně ty důvody, proč mám filmy z této doby tak strašně rád. Ota Pavel připravil nádherný, ale nesmírně smutný příběh ze světa zlatých úhořů, kterého se chopil Kachyňa tak krásně, jak jsem se v současné době s ničím podobným nesetkal. Představte si, že stojíte u Berounky a vnímáte, jak pod Vámi teče samotná řeka. Když se pořádně zaposloucháte, možná ty úhoře i uslyšíte. Pokud se Vám to povede, tak Vám gratuluji, zažili jste to samé, co zažil Ota Pavel před desítkami let, když prožíval svoje dětství u Berounky. A víte co? Čert vezmi fakt, že takové krásné poetické příběhy tu už nikdo nepíše...tyto chvilky Vám totiž jen tak někdo nesebere. ()
Je to krásný a příjemný film, ale nemá na Smrt krásných srnců. Přesto Ota Pavel by si nemohl stěžovat na ani jeden z těchto filmů, které brali inspiraci z jeho díla. Moc rád jsem znovu viděl Rudolfa Hrušínského staršího jako Proška a pro mě osobně byl i přes skvělý výkon Vladimíra Menšíka lepším otcem Karel Heřmánek. Je dobře, že národního pokladu a tím rozhodně tvorba Oty Pavla je se ujal právě tak skvělý režisér, jakým je beze sporu právě Karel Kachyňa a vtiskl jim svůj pohled plný poetiky a obrazů, které dokáží pohladit a jsou tak upřímné. Snad brzy budou tento film oěpt dávat v televizi, abych ho mohl podruhé ochutnat, protože Smrt krásných srnců jsem viděl nesčetně krát. ()
Na mě osobně moc melancholické, a samé ryby, ryby a zase jen ryby, poněkud statický děj, mezitím prázdno, natáčení si ale i tak museli všichni protagonisté nadmíru užít, zvláště pak pan Hrušinský, pro kterého bylo rybaření jeden z jeho hlavních koníčků, děděných na syna, vnuka, atd. Nic proto panu Menšíkovi, ale do této role se moc nehodil, je pravda že jeho znalosti o rybách, byly úctyhodné, ale zas zde nehrál až do konce, od druhé půle to už byla čistě Hrušinského záležitost, a toho malého kluka. Pozdější Srnce mám radši i díky větší dramatičnosti. Heřmánek byl přeci jen Heřmánek:-) 3* tak akorát, film i trochu nudí. ()
"Viděla jsi někdy něco tak krásnýho?" Neviděla, pane Menšíku. K tomu, abych cítila úctu k řece a jejím dětem, nepotřebuju chytat ryby, a k tomu, abych věděla, že klukovské srdce může ukrývat chlapskou odvahu, zase nepotřebuju vás, pánové Pavle a Kachyňo, ale potřebuju vědět, že poezie knih a filmů odolává zubu času. Jen je potřeba čekat, až se vynoří z tůně... ()
„I statečný platěj za chyby smrtí.“ Myslím si, že Zlatí úhoři jsou filmem, o kterém se dá s klidem prohlásit, že je hodně lyrický/poetický, ale přitom nesklouzává k lacinému kýči a falešnému sentimentu. Pravděpodobně to v sobě má už Pavlova knižní předloha, ale jak tomu tak bývá, to, co funguje na papíře, se ještě nemusí podařit úspěšně převést na plátno. Tady to ovšem naštěstí vyšlo. Lví podíl na tom má nádherné prostředí, kde se filmovalo, a které ještě nechala vyniknout kamera Jana Čuříka s hudbou Luboše Fišera. Přispěli k tomu i uvěřitelní herci (překvapivě nebyli špatní ani ti v dětských rolích) spolu s dobře vykreslenou atmosférou těžké doby, která obnažovala charaktery některých postav. Pod Kachyňovým vedením tohle všechno funguje a člověk se může kochat tou krásnou nostalgií. Jistě, fakt, že malému Prdelkovi vše tak snadno procházelo, je docela úsměvný, ale nijak zvlášť to nekazí dojem z filmu. Za mě to budou silné 4*. „Franci, nebuď hamoun. Poraž si můj akát, z toho vyudíš 10 volů, když počítám, že jedenáctej seš ty.“ ()
Krásný film, který podle mě však, např. v porovnáním se Smrtí krásných srnců, neměl tak silný příběh. Za oblíbené herce Menšíka a Hrušínského však dávám hvězdičku navíc. ()
Od výrazných sportovních knižních reportáží (DUKLA MEZI MRAKODRAPY) se Ota Pavel v druhé polovině šedesátých let posouval do pomyslných pater "vysokého umění". Půvab "Poberounčí" české "Medvědí řeky" mu učaroval již jako chlapci a jako kdysi Božena Němcová se i on v tušeném čase blížící se předčasné smrti se do tohoto svého "lusthauzu srdce" vracel, aby tu čerpal sílu pro vedení svého beznadějného boje. Vstoupil přitom - mimoděk a určitě neúmyslně - na nejvyšší piedestal české literatury a z údolí Berounky učinil další nesmrtelný kraj českého duchovního Panteonu. Filmové ztvárnění (Ota Pavel byl s Kachyňou spoluscénáristou filmu) to všechno dokázalo uchovat a navíc zživotnit prostřednictvím dvou velikánů české Thálie. Psát o jejich výkonech a snažit se postihnout jejich kvalitu unaví - také dělostřelba všech myslitelných superlativů dokáže vyčerpat posluchačovu či divákovu pozornost. Svět mládí, jeho nepomíjející svěžesti a čerstvosti postřehů z postupného objevování krás světa, je tu uchován ve svém dalším neopakovatelném ztvárnění. Zdá se, že nejen pro dobu svého vzniku. Je nepochopitelné, že jistý tip série např. NOSTALGIE zůstává doposud mimo zájem tvůrců DVD našeho národního hraného filmu. ()
Pekné. Veľmi pekné. Také jemné, citlové pohladenie na duši, ktoré presnie vie, kde má človek citlivé miesta a ako sa k nim dostať. Udrieť v správny okamih a úplne si získať a podmaniť diváka. Okrem uvedených hereckých umelcov sa o svoje zaslúžil hlavný pán herec tohto filmu malý Martin Mikuláš. Intenzívnosť sa prejavuje v dvoch variantách. Naprv pomaličky plynie úplná harmónia, nostalgia a sny o rybárčení, jednoduchosť rozprávania. To všetko sa po nadviazaní citov na diváka zvrtne v krutú realitu, ktorá vrazí dýku do srdca, aby ste na konci nevydali ani hlásku. Slzu áno. 85%. ()
Moc hezký film. Pravdivý, smutný, upřímný s krásnou přírodou, nespoutanou řekou a s kouzelnými rybkami:) ()
Nikdo nedokázal převést Otu Pavla na plátno tak krásně, jako Karel Kachyňa. Ale Vladimír Menšík (a to ho mám hodně rád) opravdu není Leo Popper. 85%. ()
Skvělý, krásný, dokonalý a lidský. Zlatí úhoři jsou opravdu parádním filmem, u kterého jde poznat, že je na motivy knížky od Oty Pavla (skvěle vylíčena překrásná příroda) a že ho natočil někdo, kdo opravdu má (lépe řečeno měl) opravdový cit pro točení filmů. K tomu parádní herecká sestava českých hereckých legend (pánové Menšík, Hrušínský, Brzobohatý či dámy Balzerová či pro mě neznámá, ale skvělá Špánková-Hozová) a příběh, který umí jak pobavit, tak dojmout. Je škoda, že tematický hodně podobný film Smrt krásných srnců je v televizi minimálně pětkrát do roka, zatímco tento film, byť je stejně kvalitní, najdete hrát jen zřídka. Jednoznačných 100 %. ()
Film jsem viděl teprve podruhé, ale musím konstatovat, že se jedná o velice kvalitní snímek, který pohladí po duši. Vladimír Menšík a Rudolf Hrušínský zde předvádí své brilantní herectví a pan Kachyňa dokazuje, jak nádherné filmy uměl točit. Tohle je prostě skvost, jinak to snad ani nelze nazvat. Předlohu jsem sice nečetl, ale film je hodně dobrý. Prostě kvalitní snímek, který si zaslouží jen a pouze to nejvyšší hodnocení. Uděluji pět hvězdiček a děkuji do nebe panu Kachyňovi za jeho filmy, kterými zkvalitnil československou kinematografii a na něž je radost se dívat i po letech. ()
"Za chyby se platí..." Kachyňa je proste klasik. Týmto filmom urobil z obyčajnej rybačky hotový koncert, vďaka ktorému dostanete úžasnú chuť vyraziť niekam k vode a zachytať si. Páčila sa mi hlavne prvá polovica, v ktorej Menšík dáva synovi školenie a fantasticky som sa pobavil na spoločnej nevydarenej rybačke, kde Menšík svojho filmového syna povzbudzoval : "Choď, choď, ješte dva-tři krúčky...Vždyť si múj syn , si po mňe..." Celkom šikovne a nenásilne sa Kachyňovi podarilo film skĺbiť s vojnovou tématikou a Lidicami. Komparz, ktorý navliekli do nemeckých uniforiem nebol veľmi presvedčivý, pripadalo mi to akoby obliekli dobrovoľníkov zo zemiakovej brigády, inak malý - skvelý film. 80%. ()
Po dlouhé době jsem se znovu podíval na poetický film Karla Kachyni, který mám o něco raději než Smrt krásných srnců (ale ten se rovněž povedl). Kachyňa umně spojil několik Pavlových povídek dohromady a vytvořil jakousi mozaiku, lyrické pásmo o řece, rybách a lidských osudech. Výtvarná kamera Jana Čuříka (sledování rybího koncertu, koupající se Eliška Balzerová...) a krásná hudba Luboše Fišera jen podtrhují tenhle malý skvost. Snad jen proti předloze chybí více laskavého humoru. S příchodem války se dostaví melancholie. Válka, koncentrák, Lidice, gestapo. Stačí jen náznaky, Kachyňa nemusí ukázat hrůzy tak, jak by to udělal třeba J.Herz. O to více však z nich mrazí. Spíše smutný, ale krásný film. Viděno 4x ( a kdyby se dostal býval do kin, stál by za to). ()
Kouzelná literární záležitost Oty Pavla převedená Karlem Kachyňou na televizní obrazovky. Určeno nejen pro milovníky rybaření a řek, nejen Berounky. . ()
Nádherný film, který se ve svém průběhu mění z úsměvného, oddechového, sentimentálního a pozitivního snímku v napínavé, smutné a hlavně dojemné drama. Sílu celého Kachyňova počinu zvýrazňuje vynikající kamera, úžasné prostředí, u mnohých scén jímavá hudba a v neposlední řadě vynikající herecké výkony, ať už Martina Mikuláše nebo hereckých legend Vladimíra Menšíka, Rudolfa Hrušínského či Radoslava Brzobohatého. ()
Reklama