Režie:
Dušan KleinKamera:
Josef VanišHudba:
Harry MacourekHrají:
Milan Kňažko, Alicja Jachiewicz, Rudolf Hrušínský, Miroslav Macháček, Vladimír Menšík, Pavel Zedníček, Jiří Hálek, Marián Labuda st., Zdeněk Řehoř (více)VOD (3)
Obsahy(1)
Autorskou dvojici – spisovatele a lékaře Ladislava Pecháčka a režiséra Dušana Kleina – znají diváci z jejich společné komedie Jak svět přichází o básníky a z jejích čtyřech volných pokračování. Koncem osmdesátých let se oba autoři setkali i při realizaci příběhu z protialkoholní léčebny. Zde se sešla pestrá společnost – vzdělanec a topič Lexa, neúspěšný malíř Ament, profesor dějepisu Zlámal, farář Dorenda, číšník Čtvrtečka a herec Šmok. Ti všichni zápolí s démonem alkoholu, v separaci prožívají své malé radosti i trápení. Nesnášejí despotického vrchního ošetřovatele Masáka a jeho „experimentální“ léčebné metody. Jediný Lexa, rváč a bojovník za práva nejen svá, ale i ostatních, se mu dokáže postavit… Režisér Dušan Klein o filmu řekl: „Z hrdiny v závěru hovoří vnitřní hlas, touha žít, nepoddat se ničemu, nezůstat v zajetí, nebýt manipulovaný alkoholem ani lidmi. Člověk by sám měl přijít na to, jak žít.“ Předností filmu jsou vtipné dialogy a vynikající herecké výkony v čele s Rudolfem Hrušínským v roli ošetřovatele Masáka a Milanem Kňažkem jako topičem Lexou. Svou poslední filmovou roli – alkoholika Honzíčka – zde vytvořil Vladimír Menšík. (Česká televize)
(více)Recenze (280)
Ako film je to niečo odlišné od bežnej produkcie, ozaj sa s filmom pohrali, je umelecký a plný zaujímavých myšlienok, je v zaujímavej forme. Hranie sa s kamerou, či schémami je tu badateľné. Trocha ma rozlaďoval ten mix slovenčiny a češtiny u našich hercov, tiež mi je ľúto, že s Menšíkom a jeho životom, ktorý ovplyvňovali závislosti na alkohole a cigaretách už nič nepohlo. Tiež ma mrzí, čo sa neskôr porobilo s Kleinom, lebo tento film bol pre mňa niečo ako naše Nebo nad Berlínom, či Prelet nad kukučím hniezdom. Filmu najviac chýba nejaký výrazný moment, niečo silnejšie a pevnejšie v scenári, proste aj nejaký silnejší odkaz, ale aj tak to považujem za niečo pozoruhodné, čo sa s témou alkoholizmu neobyčajne vyhralo. ()
Na české (československé) poměry neskutečně dobře zrežírovaná záležitost. Až se mi nechce věřit, že ten samý člověk diriguje blitkoidní Ulici. Důraz na sugestivní podání odvykačky, s náběhem do psycha, je sice více než klasický, Klein se ale nebál lehké anarchie s kamerou, takže výkvět české herecké společnosti uvidíte z úhlů, z jakých jste je ještě neměli čest spatřit (a to doslova). Klein si zaslouží pochvalu i za vedení herců - hvězda na hvězdě, ale přesto jedna životná role vedle druhé. Skvělý Kńažko a dobrý scénář Pecháčka, jenž se bohužel příliš drží schémat/klišé/pravidel filmů z prostředí psychiatrických léčeben a vězení. Na druhou stranu, asi to v nich probíhá doopravdy dost podobně... ()
Další vynikající scénář Jaroslava Pecháčka. Kňažkova životní role. Vše je podáno velmi syrově a stím "kam-tam" je to opravdu o hodně složitější a to snímek vyjadřuje s naprostou přesností. Jenom když vidím starého a nemocného Vladimíra Menšíka, zmocňuje se mě smutek :-( ()
K tomu lze dodat jen : Kdo chce kam, pomozme mu tam. ()
Námet opäť dobrý ale celkové spracovanie už v žiadnom prípade tak nenadchne, jednak Milan Kňažko je mizerný herec a k tomu je dosť od veci keď Slovák sa snaží hrať Čecha? trošku zbytočná problematika, potom aj ten Český jazyk vyznie tak nemastno neslano. Ďalej tvorcovia neodhadli ten správny mix drámy a komédie, to čo vzniklo sa v konečnom výsledku ťažko niekam dá zaradiť, lebo miestami to príbehovo celkom slušne funguje a niekedy to až nechutne otravuje pasívnym príbehom či herectvom zúčastnených. Pre mňa to bol úrovňou len slanší priemer, nič extra sa v tomto prípade nekonalo. /40%/ ()
Tento film ac se to mozna nezda neni jen komedii, ale predevsim satirou nastavujici horke zrcadlo socialisticke spolecnosti. ()
Scénář: Dušan Klein, Ladislav Pecháček .. Každý člověk má svoji závislost. Jen se s ní nesmí potkat… __ Výtečná a nadčasová (stále platná) tragikomická záležitost ze světa alkoholiků. Díval jsem se na to po pátečním celonočním tahu a i tak mám naštěstí k této proceduře ještě daleko :-)) ___ Skvěle napsané a excelentně zrežírované dílko, kde se sešla vskutku pestrá paleta nezapomenutelných československých herců. Na Vladimíru Menšíkovi už jde bohužel vidět nemoc a nedostává se mu ani nějakého výraznějšího prostoru, zato despotický Rudolf Hrušínský nebo ústřední Milan Kňažko (na jehož roli by přesně sedl i takový Oldřich Kaiser) jsou výborní a plně přesvědčivý. Film, ze kterého si jistě něco každý odnese! Alespoň by měl... ___ Škoda, že nám komercionalizace doby popřevratové zkurvila mnoho geniálních tvůrců, mezi které i pan Klein patřil. ()
Velmi silná tragikomedie Dušana Kleina o závažném sociopatologickém jevu v naší společnosti, který byl do té doby tak trochu tabu. Komedie o marném boji se závislostí na alkoholu...to samo o sobě chce velký nadhled a odvahu. Nejsmutnější je ale už sám hodně popisný (a spojlerující) metaforický název snímku... Dá se tu dokonce vycítit jistá paralela s Formanovým Přeletem nad kukaččím hnízdem - hlavní hrdinové a jejich boj proti totalitní zvůli je očividný, ale Dušan Klein zůstal bohužel stát někde na polovině cesty... Podobné filmy: Ikarův pád, Tažní ptáci, Dnes naposled, Zjasnělá noc, Hadí jed, Hodina klavíru ()
Velice působivý a smutný příběh o většinou marném boji s alkoholem a vlastní životní deziluzí. Nemohl jsem uvěřit, že byl film natočen v roce 1988, protože takovou akumulaci politických narážek (Nejedlého Smetana s málo ateistickými andělíčky, pan ministr Vladimíra Menšíka či to smutné povzdechnutí nad tím, že kdekoli o něco jde, musí u toho být takové svině!) by člověk rozhodně před listopadem nečekal. Vedle sugestivně a přesvědčivě vylíčeného prostředí protialkoholické léčebny hlavní váhu dodává filmu naprosto skvělé vybrané osazenstvo ústavu, které jako by bylo přímo příslušenstvím tohoto ponurého místa. Nejotřesněji působí zničená postava Vladimíra Menšíka, který se do filmu dostal snad právě tím, že v osudné době trávil své poslední dny v léčebně, kde se film natáčel. ()
Náš PRELET NAD KUKUČÍM HNIEZDOM. Alkoholik prichádza dobrovoľne (?) do protialkoholickej liečebne, kde sa okrem zvyšných "klientov" stretáva s prísnym personálom. Silné herecké obsadenie (znova sa potvrdí, že výborní komici sú tiež výbornými dramatickými hercami, napr. Rudolf Hrušínský) a zaujímavá atmosféra s kvalitnými dialógmi („S ideou sa stotožňujem. Inštitúcia mi prekáža.“) a skvelo napísanými postavami. ()
Toto by měli pouštět povinně všem dnešním alkoholikům (ale to i třeba zamenité Tažné ptáky nebo Ikarův pád), anebo je s tím alespoň strašit před spaním, a nad nimi by mohl stát sám vrchní ošetřovatel Masák (po nějakém čase skvělý záporák pana Hrušinského) se svými avantgardními léčebnými metodami s notýskem v ruce a rozdávat ty své černé puntíky:-) Velmi dobrý spíš dramatický film, místy s depresivní atmosférou (šikana, beznaděj, ponížení, bolest) ale hlavně s opravdu mimořádným hereckým obsazením. Každý zahrál tak jak jen to bylo v jeho silách, tedy víceméně dobře:-) ()
Obří holubi se vracejí - Hitchockovo volné pokračování Ptáků - sledovat po pár panácích... :) ()
Úplně jsem z toho dostal chuť na pivo. Nejlepší byla scéna, když fízlové přivezli poblitýho fotbalistu Muclingera (Zedníčka) na záchytku. Hlavně se mi líbilo, že měl na sobě oblek a k tomu Prestyže :-) ()
Není to sice tak drsné jako Tažní ptáci, i tak to ovšem s přehledem strčí do kapsy většinu podobně zaměřených filmů. Když Hrušínký říká své "uděluji Vám tři černé body", přebíhá mráz po zádech asi nejen mně. Já tvůrcům uděluju pět českých na dřevo. P. S. Poslední role Vladimíra Menšíka. ()
„Říhnutí je neslušné. Neslušné je zakázané. Zakázané je tajemné. A tajemné je láska.“ Místy i vcelku zábavný, ale povětšinou vážný a místy vyloženě depresivní náhled do života obyvatel jednoho „avantgardního“ ústavu pro alkoholiky. K herecky výborně obsazeným svěřenců „léčebny“ jsem si dokázal rychle najít vztah, ačkoliv ke Kňažkově postavě jsem místy neměl úplně pochopení a jeho rebelující tendence mi občas přišly trochu zbytečné. Hrušínského despotický ošetřovatel sice působil téměř démonicky, ale jeho systém koleček v podstatě příliš neznamenal, neb to nebylo o boji s personálem, ale se sebou samým. Nejsilnější pasáží pro mě bylo „vykloktávání“, nejslabší pak Lexovo tendenční „prozření“ ke konci filmu. Celkově to vidím na solidní 4*. „A co budete dělat?“ - „Človek má dve možnosti. Buď usiluje o anti-inštitúcii, a stane sa kacírom, alebo je vo svojom odpore sám a stane sa z neho mučeník.“ - „A co vy?“ - „Ja? Ja sa ožením!“ - „To je třetí možnost?“ - „Ne, to je ta druhá. Bude z něj mučedník.“ ()
Každá závislost oslabuje. Svoboda je poznaná nutnost.. Smutná studnice životních pravd a někdy relativní nespravedlnosti, která nás provází. Herecky třeskuté, přesto bych vyzvedl Miroslava Macháčka v roli umělce, který se nechtěl omezovat.. Apropo, zlidovělá hymna pacientů léčebny zaujme mimo jiné i souladem střihu a zpívaného textu (pomoz mi dávat, pomoz mi brát).. ()
Autorské duo Klein-Pecháček vneslo do české kinematografie československého období výrazný osobitý tón, jehož asi nejtrvalejším plodem zůstane již zklasičtělá básnická pentalogie. Alkoholismus je pravděpodobně nejznámější látkou, na níž se dá zvlášť dobře vyložit dnes všeobecně přijímaný fakt , že čas černobílého zjednodušeného rozlišování "zdravých" a "nezdravých" látek vhodných či naopak smrtelně nebezpečných pro naše zdraví je nenávratně pryč. Řečeno s nadsázkou fakt je ničím, kontext a poměrnost jsou naopak vším. Cesta či návrat do normální společnosti zdravých a vyvážených dospělých jedinců je krajně nesnadná a pro mnohé uzavřená; alkoholismus totiž zpravidla není omezen na drogovou závislost, ale sdružuje současně další osobnostní trudy, nevyváženosti a patalogie; lze říci, že sám o sobě je rovněž patologií. Důvěrná znalost prostředí - původním povoláním je Pecháček lékař, další z těch, kteří medicínou vrostli do české literatury a získali si v ní poprávu stálé místo - je východiskem do celé galerie postav a osobností na obou stranách - jak klientů, tak léčících. Milan Kňažko, poprávu mimořádně hrdý na kvalitu své češtiny, ve svém Lexovi předvedl suverénní výkon, dokonale odrážející muže na citlivém rozhraní plebejství, tvořivého umělectví a nepochybné kultivovanosti, krerý zápasí s viditelným Kainovým znamením svého plebejského původu, nedokončeného vzdělání a potácivé pouti životem. Brilantní je i Sommerův výkon v úloze primátora a Hrušínského vrchní ošetřovatel Masák, suverén v barokních labyrintech kunštátského kláštera balancující na ostří nože mezi nezbytnou razancí a značnými psychickými zvláštnostmi (v tomto ohledu navazuje na pana Kopfrkingla ze SPALOVAČE MRTVOL), dále rozmnožuje skvělou sérii Hrušínského nápaditých vrcholných kreací z komediálních filmů osmdesátých let. Za víc než zmínku stojí další velikán této generace Vladimír Menšík. Kleinova konstatace, že na malou plochu kunštátských exteriérů se odařilo shromáždit galerii skvělých českých herců, je doplněna neméně dobře zvládnutým komparsem klientů léčebny. Lyrické pozvolné plochy, v nichž je film natáčen, kamera, která se doslova mazlí s barokními interiéry kláštera, pozvolna převádí všední den léčebny do další polohy, symbolizované Lexovou spolužačkou Soňou, operní pěvkyní, jejíž vnějšková suverenita je nahlodána stejnými pochybami jako Lexova. Ve všech svých věových ztvárněních podobně jako v Lexově případě (v případě mladého Lexy se jednalo o jednu z vůbec prvních rolí tehdy jinošského Michala Dlouhého) je ztvárněna na mimořádné úrovni - vedle Evy Vejmělkové tu září přední polská herečka Alicja Jachiewiczová. Finále filmu - neúspěšný Lexův pokus o adaptaci ve světě slavné spolužačky končí návratem do léčebny a uchýlením do domicilia konečně nalezené dospělosti. "S knihami je to jako s alkoholem. Nejsou dobré nebo špatné samy o sobě, ale tím, co v nás probouzejí" Toto myšlenkové vyznění HOLUBŮ poctivostí své věcnosti a otevřenosti vlastně není špatné. I pro nás, diváky, může být dobrým odrazovým můstkem do skutečně žitého plného života. Také dnes. () (méně) (více)
Nevím, zda je žánr "komedie" pro tento snímek opodstatněný. Spíše mi přišel jako drama se smutnými úsměvy. Film mi v některých scénách dost připomínal Přelet nad kukaččím hnízdem. Zvláště pan Hrušínský byl ve své roli naprosto fascinující, něco jako mužský protějšek vrchní sestry Ratchedové. Ostatní herecké osobnosti také excelovaly. Výborné herecké seskupení zmůže s filmem hodně. A myslím, že v případě tohoto filmu, z něj herecké kvality zúčastněných vytvořily silný filmový zážitek. ()
věčný a ve většině případech marný boj s démonem zvaným alkohol, odehrávající se - na svojí dobu v poněkud netypických podmínkách - protialkoholní léčebny.. ()
Výtečné herecké obsazení, skvělé situační i esejistické momenty, neopakovatelné, kvůli nimž je veliké štěstí, že tenhle film existuje, jenže zároveň tu neustále prosvítá i určitá odvozenost, idejovost, skrze niž je patrné, že se tu neodvíjí originelní, jedinečný příběh, ale že sledujeme zjednodušené, stylizované podobenství, esej, která se za příběh jenom vydává, takže setrvává slabá, všudypřítomná pachuť indoktrinace, a byť by i byla anti-indoktrinací vůči oficiálním tezím a praktikám společenského systému, je to pořád tatáž umělá meldovací metoda, která si sama modeluje příklad a na něm pak chce člověka učit o živém životě, přesvědčovat ho a přetvářet skrze konfrontaci notně okleštěnou... Je to příliš jednostranně čitelné, podřízené edukativnímu záměru. ale často s tak sympatickými filmovými výsledky, že jsem stejně byla pokaždé ochotná se nadchnout a zajásat. *** "Patří mezi výhody potomků chápat život svých předků. -- Jako frašku." *** " - Pche, z filosofických důvodů. Pije, a nic mu neni svatý. - To je taky filosofie." ()
Reklama