Režie:
André ØvredalKamera:
Roman OsinHrají:
Zoe Margaret Colletti, Michael Garza, Austin Zajur, Gabriel Rush, Austin Abrams, Gil Bellows, Dean Norris, Lorraine Toussaint, Natalie Ganzhorn (více)VOD (5)
Obsahy(2)
V opuštěném domě úplně na konci města najde parta teenagerů knihu, která je strašnější, než cokoliv, co si kdy dovedli představit. Zanechala ji tu mladá dívka s hrozivým tajemstvím ještě před tím, než sama beze stopy zmizela. Starobylá kniha je plná děsivých příběhů a ještě děsivějších monster, ale není tak úplně ke čtení. Kniha naopak čte toho, kdo s ní přijde do styku. Přečte jeho největší noční můry, napíše z nich příběh a začne ho vyprávět a odvíjet i ve skutečném životě. A to včetně hrozivých příšer. Parta teenagerů se dostala na místo neobvyklého zla. Neměli tuhle knihu nikdy otevírat a měli včas utéct. Neutekli. Proto teď musí čelit svému strachu, nočním můrám a děsům, které je přišly zabít. (Bontonfilm)
(více)Recenze (293)
Čekal jsem od toho víc teda no... ()
Milá sofťárna. Ani dostatečně strašidelná, ani krvavá, pouze s kvalitní prací s prostředím/výpravou a hezky vystiženými osmdesátkami (ve kterých by jí to slušelo více). Dnešní hororový divák - i ten nejmladší - je zvyklý na intenzivnější žánrové zážitky, zprostředkující silnější husí kůži i lekačky. I když v blběji napsaných a hůře zrežírovaných opusech. Ale kvůli té intenzitě na ně chodí. A zde se mu jí moc nedostane. ()
Jak to jenom říct slušně a zcela v souladu s novou a lepší filmovou publicistikou uja HOMA? Inu, asi takto: Čumět přes sto minut na vyjebané noční poluce nějakých kurevsky nesympatických pubertálních kokotů v infantilní, umorousané a uměle natahované anemické pičovině může být někdy fuckt horor. Kdysi tolik talentovaný a náležitě ostrý Vilém Býkovský, plný neotřelé fantazie, se někdy v roce 2008 nechal sterilizovat, zteplal, začal chovat kočky, a nyní zabíjí filmy nejen vlastními sračkami pro postpřechodové prasnice, prepubertální dementy a přecitlivělé rektoskopy libovolného stáří, ale také produkčním bitchem bezskrupulózně kurví a homosexualizuje další, kdysi tolik talentované a náležitě ostré režiséry, plné neotřelé fantazie. Tudíž velmi doufám, že mu ten jeho senilně vytoužený Pyjnokio vrazí svůj sáhodlouhý dřevěný rypák do prdele až po horní ret, aby konečně na vlastní rektum poznal, jaké to je způsobovat jiným ruptury konečníků, a přestal točit a produkovat přiblblá, otravná a tendenčně kýčovitá svinstva, z nichž se chce zletilým heterosexuálním divákům akorát tak Blade. ()
Výsledek spíše někde u horní hranice realistických očekávání od PG13 adaptace dětské strašidelné knížky. Scény, které adaptují jednotlivé scary stories, šlapou na jedničku. Dokážou napnout, postrašit, občas i vyvolat pocit mrazení. Na krev a gore by sice divák samozřejmě čekal marně, ale i tak se mi zdá, že si tvůrci v rámci "dětského" ratingu dovolili překvapivě dost. Rozhodně jsou Scary Stories více horor než třeba třetí série Stranger Things. Rád bych těch strašidelných minipovídek viděl víc. Více monster, příšerek, bestií. Ale bohužel. Pojivo mezi "povídkami" zde ke škodě není dostatečně zajímavé, zvlášť vzhledem k tomu, jak velkou část stopáže zabírá. Hlavní hrdinové sice nijak zásadně nevadí, o nějakých výrazných sympatiích u většiny z nich ale taky nejde hovořit. Představoval jsem si, jaké by to bylo, kdyby se tvůrci vyprdli na příběh, čarovná kniha by prostě nějak "přečetla" celé městečko, a začal by monster mayhem. Kolem a kolem jsem vlastně spokojený, film se mi líbil. Čtyři hvězdičky jsem nicméně letos dal mnohem výraznějším a zajímavějším hororům, stejně tak předchozí dva Ovredalovy zářezy byly silnější, takže Noční můry si ode mne budou muset vystačit s trojkou. ()
Bez krvi a infarktových ľakačiek, ale napriek tomu veľmi fajn "detský" horor. Staromódny, ale funkčný koncept, plno pôsobivých strašidiel, dobrá atmosféra. ()
║Rozpočet $25miliónov║Tržby USA $68,947,075║Tržby Celosvetovo $104,545,505▐ Tržby za predaj Blu-ray v USA $1,924,293║ Tržby za predaj DVD v USA $812,796║ 80.roky neskutočne imponujú filmárom ale nie vždy ich dokážu úplne účelovo využiť a pretaviť. Tu to ostalo len u priemeru s dobrou atmosférou. /60%/ ()
Na film jsem se těšil a jak to bývá pravidlem, když se na něco moc těšíte, stojí to pak za hovno. Bohužel, v hlavní roli byla děcka a navíc nesympatická, takže žádné napětí, žádné leknutí, žádné krvavé scény.... Prostě zase pro náctileté na odpolední promítání v kinech. 50% za filmové triky. ()
André Øvre(WAN) to opět dokázal a po Autopsy of Jane Doe servíruje další solidní hororovou zábavu, která v letošní TOP 5 chybět nebude. Je to takové dětské dobrodružství zasazené do 70.let o Halloweenu, kde děti v opuštěném domě naleznou knihu, která sama začne psát příběhy, které se ihned stanou realitou. ( Místy jsem si i vzpomněl na Nezvratný osud). Je třeba uznat, že žádný článek příběhu není slabý, ale každý má svůj xicht a perfektní ústřední zlo ( nádherné praktické efekty!!), do toho slušně hustá atmosféra, která napíná, šponuje a místy i zamrazí. Já byl na konci spocený jak po tělocviku a to se mi dlouho nestalo. Děti jsou poměrně sympatické, vizuálně solidní, tempo je velmi rychlé a film nestíhá nudit ( Takhle čistá hororová zábava v kinech letos ještě nebyla). Za mě velká spokojenost a jako předkrm před IT 2 jsem nemohl dostat nic lepšího. 80% ()
Vlastne sa mi to celkom páčilo a bavilo ma to. Občas je to klišé (šerif) a hlavné postavy mi pripadali skôr otravné, než sympatické. Ale väčšinou to slušne odsýpa, atmosféra 60. rokov 20. storočia na americkom vidieku je stvárnená pútavo a presvedčivo, poteší famózna Season of the Witch a jednotlivé príšery sú stvárnené plus mínus skvele. Vo finále už som sa trochu strácal, ale napriek tomu fajn. Každopádne nechápem, prečo niektorí ľudia tvrdia, že je to poviedkový film. Isté veci k tomu zvádzajú, ale poviedkový film vyzerá úplne inak. ()
Jelikož byl tenhle snímek přístupnej od 13ti, tak sem jednou mohla nechat občanku doma a odpadla mi práce s prokazováním věku. Následně mi došlo, že je to vlastně úplně u prdele, jelikož nejsem v kině, ale doma a čumím na to online. Jop tráva je někdy svinstvo a když začnete mluvit s vlastním noťasem, jestli je volná třetí řada a chcete lístek, je s váma něco špatně. Nakonec se mi ale povedlo si film pustit (přišel totiž přítel) a mohli jsme tak koukat. Poslední dobou je zas čím dál víc módní mít v hlavní roli puberťáky a tak naše čtveřice bojuje hlavně s uhrama a polucí až do dne, kdy se to všechno zesere a holčina si domů přitáhne prokletou knížku, která si sama píše příběhy, který se pak dějou. Psát to já, je to ukázkový porno, no tenhle duch je větší svině, takže co příběh, to průser se zubatou. Musím uznat, že strašák se mi tuze líbil a tlustá bába v červeným světle byla taky efektivně bubu. Bezpalčák, rozsekanej gumák a pavoučci mě zrovna moc nenadchli, ale tak jako dalo se. Co mě rozsekalo byl konec, kdy vlastně hrdinka na slečnu Duchovou vybalila - Sorry pyčo, já o Tobě napíšu a ty se na to psaní už vyser. Jestli tahle promluva duchovi do duše opravdu zabrala, nebo ne, to si zjistěte sami, každopádně dost originální nápad, jak zkusit vyřešit problém. Jinak je tento film jako sex s kurvou z ulice. Přijdete si na svý, někdy si to třeba zopáknete ale časem si ani nevzpomenete jaký to bylo. ()
Kdyby studio nesvázalo Øvredalovi ruce ratingem PG-13 a zejména prioritním zacílením na teen diváky, tak bychom nyní bezesporu pěli ódy na jeden z nejlepších hororů roku. Jakožto zdejší žánrový expert si tedy musím položit otázku, proč Øvredal dobrovolně zamezuje rozletu svého ducha, toužícího po hororových výšinách, a upřednostňuje finanční stránku věci před tvůrčí nezávislostí? Je mi z toho smutno. Zadání bylo nicméně splněno téměř na jedničku a hororová omladina tak odejde z projekce spokojena. Já osobně jsem však chtěl odejít již po půlhodině, jelikož míra verbální pohotovosti přerůstá únosnou míru a znemožňuje efektivně budovat atmosféru. I proto se s dětskými postavami nikterak neztotožníme a naopak jim popřejeme brzkou smrt. Postupem času naštěstí snímek opouští komediální rovinu a ke slovu konečně přichází i limitované strašení, které dosahuje největší intenzity za červeného světla. Ve výsledku mi však nezbyde nic jiného, než horor Scary Stories to Tell in the Dark označit za zklamání sezony a udělit mu tři slabší hvězdy. ()
Počas Halloweenu 1968 sa rozhodne partia tínedžerov vstúpiť do tajomného domu na okraji mestečka Mill Valley. Ten kedysi patril rodine Bellowsovcov, ktorí sú centrom mnohých príbehov, ktoré sa v meste povrávajú. Nájdu tu strašidelnú knihu, ktorú napísala Sarah Bellows. Keď zistia, že najnovšie príbehy sú napísané čerstvou krvou, vedia, že sa ocitli v obrovských problémoch. - Príjemný jesenný horor od Andrého Øvredala, ale sú na ňom nanešťastie až príliš zretelne vidieť PG-13 obmedzenia. Príbeh je pútavý a naladený na podobnú vlnu ako viacero hororov s detskými protagonistami, ktoré vznikli v posledných rokoch, takže fanúšikov podobných snímkov určite nesklame. Osobne ma najviac zaujali desivé masky, ktoré precízne kombinovali praktické a CGI efekty do miery, ktorá nebola vôbec nevkusná, ale naopak pôsobila decentne. Hlavní hrdinovia mi tiež celkom sadli, takže sa k tomu pred budúcim Halloweenom možno vrátim. ()
Stories hurt, stories heal. This one hurts.. Øvredal pod dozorem zisku chtivých producentů vydlabal svou Jack-o'-lantern. Sezónní, dutou věc, která vystraší možná žáky prvního stupně ZŠ. Tradiční atrakci, co chvíli zahoří, než navždy zhasne a nenávratně zamíří k hnilobě. Čím víc se tady cpalo sedmdesátkových rekvizit, tím víc jsem se cítil jako uprostřed iluzorního světa. Chybí nadhled a herecký talent, přebývá kreativní nouze. Náznak „co kdyby z toho káplo“ pokračování byl stejně troufalý, jako soutěžit s Jangly Manem v prostných, nicméně vypadá to, že káplo. Není se co divit, takhle to teď chodí. Není důležité, co prodáváš, ale jak to prodáš.. ()
Halloween prišiel tento rok o niečo skôr... ()
Po obrazové stránce velmi podařené, děcka sympatická, monstra dobrá, námět zajímavý, lekaček minimum, konec trochu nedotažený, ale tady je v rámci žánru už těžké vymyslet cokoli nového. Celkově docela příjemná a osvěžující podívaná, nicméně jak už napsal Jan, „prostě chybí ta jiskra.“ ()
O moc lepší než trailer. ()
Vizuál není zlý, mladí herci se snaží, atmosféra amerického maloměsta je fajn, pár momentů se taky povedlo. A celé to nápadně připomíná Stranger Things, respektive snaha svést se na téhle retro vlně je znát. Omladina se dostane do opuštěného strašidelného domu s tragickou minulostí, najde v ní magickou knihu a odstartuje kolotoč více či méně vydařených linií. Díky nim vystřídáme farmu se strašákem v kukuřičném poli, psychiatrickou léčebnu nebo policejní stanici. Mladá ucha v kině si zakřičí, dospělejšího diváka však výsledek nemá moc čím dostat, nehledě na to, že se na něm producentsky a částečně i scenáristicky podílel (mnohdy přeceňovaný, viz Tvář vody) Guillermo del Toro. Celkově mi chyběl spád, statických scén je s ohledem na délku dost. Od spojení s Norskem bych čekal víc. ()
Ve chvíli, kdy je nejlepší částí filmu to, že hraje Donovan, je něco špatně. ()
Průměr, a to ještě stěží. Od režiséra Tajemství smrti slečny Neznámé jsem čekal rozhodně více, obzvlášť když na něj dohlížel Guillermo del Toro. A začátek byl dost slibný - moje oblíbená Donovanova píseň Season of the Witch, neokoukaní a příjemně všední mladí hrdinové, nadsázka, výprava do strašidelného domu. Jenže pak se to zvrtlo. Jednotlivé duchařské historky jsou dost předvídatelné a chybí jim napětí či (snad s výjimkou té první) překvapení, lekačky jsou doslova na jedno brdo, scénář nemá logiku, ale dělá, že ji má, a hlavně... Hlavně se postavy střídavě chovají jako géniové (záhady řeší obratem, ihned vědí, že se mají podívat pod postel) a jako idioti. Působilo to na mě jako trochu výpravnější TV film, případně vzhledem ke konci jako pilotní díl seriálu. Nic moc.____P.S. České titulky se drží kvality filmu, když v jednu chvíli čteme "Blbci! Už je devět hodin!" místo správného "Blbci na devíti hodinách!" nebo když se o policejním náčelníkovi (chief) mluví jako o "šéfovi". ()
Je vidět, že se Scary Stories to Tell in the Dark snaží o vytvoření moderní amblinovky, a místy tak dokonce i vypadají, jenže jim prostě chybí ta jiskra. Chápu, proč se Øvredal s del Torem nevydali cestou povídkové antologie, ale ve výsledku se to paradoxně ukázalo jako ta největší slabina filmu. Ono to hrozně hezky vypadá, taky Gammellovy ilustrace se podařilo oživit až nebývale věrně (jak ty mi v dětství naháněly hrůzu) a kdykoli dojde na výjevy ze Schwartzových příběhů, dostaví se i příjemné mrazení, nicméně všechno ostatní mezi tím je strašně prázdné. Jednotlivé povídky jsou na sebe totiž jen lacině naroubované ohranými učebnicovými triky. Dětské postavy navíc nejsou dostatečně sympatické, dobový kontext je smutně nevyužitý, dialogy šustí papírem, ale hlavně chybí nějaká ta atmosféra. Přijde mi, že Øvredal s každým svým dalším filmem hrozně upadá. Ale abych jenom nekritizoval. Má to přímo boží intro za doprovodu Donovanova Season of the Witch a skvělý cover téhož songu od Lany Del Rey. Což je ovšem na adaptaci Schwartze s Gammellem setsakramentsky málo. ()
Reklama