Režie:
Danny BoyleScénář:
Richard CurtisKamera:
Christopher RossHudba:
Daniel PembertonHrají:
Himesh Patel, Lily James, Kate McKinnon, Ed Sheeran, Joel Fry, Meera Syal, Sanjeev Bhaskar, Sophia Di Martino, Vincent Franklin, Ellise Chappell (více)VOD (3)
Obsahy(2)
Velmi neúspěšný písničkář Jack (Himesh Patel) chce pověsit kytaru na hřebík, protože ať dělá, co dělá, poslouchá ho jenom nejlepší kamarádka Ellie (Lily James). Pak ho ale v důsledku chvilkového záhadného globálního zatmění porazí autobus. A to zcela změní nejen jeho život a způsobí i jednu hudební katastrofu. Když se Jack vylíže ze zranění a na párty konané na počest jeho uzdravení zabrnká na kytaru „Yesterday“ od Beatles, nestačí se divit reakcím svých přátel, kteří se chovají, jako by jednu z nejznámějších písniček všech dob slyšeli poprvé v životě. Mohl by to být nepovedený fór, kdyby se stejně nechovalo vyhledávání na internetu. Beatles jako by nikdy neexistovali a Jack vycítí příležitost. Stačí, když si vybaví všechny pecky legendárních Brouků z Liverpoolu, a svět mu rázem bude ležet u nohou. A ono to funguje! Dokonce tak dobře, že i slavný Ed Sheeran (hrající ve filmu sebe sama), který vezme Jacka jako předskokana na své turné, uzná, že ten klučina odnikud je mnohem talentovanější než on. Radost Jackovi kalí jen dvě „drobnosti“ – vědomí, že se dopouští celosvětového podvodu, a ztráta Ellie. Ta má pocit, že by ho konečně měla přestat milovat, když je to celou dobu jednostranné, a se zlomeným srdcem ho pošle do L. A. natočit nejlepší desku všech dob. Jenže když zpíváte o tom, že k životu stačí láska („All you need is love“), může vám to najednou dost změnit priority. (Cinemart)
(více)Recenze (504)
Zajímavá premisa zničená tím, že je to ROMANTICKÁ komedie! A když si vzpomenu, jaké jsem kdysi mívala něžné city k Dannymu Boylovi, ale určitě jsem je mívala jenom v době, kdy točil scénáře Alexe Garlanda. A možná právě zjištuji, že Danny Boyle žádný svůj rukopis nemá, protože Yesterday je samý Richard Curtis a nic jiného, tzn. veškerá lidská substance, svědomí a city (ano, city hlavně) jsou odstraněny (respektive neexistují stejně jako The Beatles) a postavy se umí chovat jenom ve vzorcích velkých slov a velkých gest a nikoliv ze dne na den žitého proměnlivého života. No jo. Škoda. ()
Super námět, bohužel zdaleka nevytěžený. Romantická linie mě tam dost otravovala, což je zajímavé vzhledem k tomu, že je pod tím podepsaný král romantických komedií Curtis. ()
„Skvělá kytara vyžaduje skvělou píseň.“ Co dokážou udělat jeden takový výpadek a srážka…Původně jsem se chtěl podívat hlavně proto, že k tomu Richard Curtis napsal svůj nový scénář. Čekal jsem možná něco víc komediálního, přesto jsem se bavil. Yesterday je romantická pohodovka se sem tam nějakým podařeným drobným vtípkem, narážkou, pomrkáváním po divákovi, a hlavně moc příjemnou atmosférou. A samozřejmě chytlavou hudbou. A přestože nejsem fanouškem „bloody“ Sheerana, dokázal se tu docela vtipně shodit. Zápletka je možná až primitivně jednoduchá, ale…vlastně proč ne, když tak dobře funguje? Pravda, nad zákonitostmi světa „po“ člověk nesmí moc přemýšlet, protože by narazil na celou řadu trhlin a otazníků (nemluvě o následcích „proslovu“ atd.). Ale když se nad tím dokážete povznést, můžete si tuhle milou jednohubku v klidu užít. Za mě slabší 4*. „Deset let jste byl naprosto neúspěšný.“ - „Jo.“ - „A asi před měsícem bychom vás nazvali totálním selháním.“ - „No, tak bych to úplně neřekl, ale...“ - „Řekli bychom to.“ ()
Od filmu jsem očekával více. Sice je naplněn spousty dobrými písněmi, ale příběh je jen lehce nadprůměrný a zdaleka nekončí tak, jak by si divák přál. Vtipný bohužel také nijak zvlášť není a tak nejlepší co může nabídnout je hudba. Plusové body za Eda Sheerana ()
British culture natolik vycizelovaná, že by se v ní neztratil ani Meky. Danny Boyle si užívá kýč napsaný Richardem Curtisem, Himesh Patel je autentický a Lily James je maximálně roztomilá (i když moje srdce tepe pro Kate McKinnon). Milovníci partičky z Liverpoolu budou pohlazeni. A fanouškům Roberta Carlyla spadne čelist. ()
Danny Boyle je nepochybně jeden z nejzajímavějších režisérů současnosti. Naopak Richarda Curtise v osobním žebříčku tak vysoko nemám (scénář hodně připomíná About Time s první rolí Margot Robbie, jeho nejlepší film) a proto je i možná důvod, proč jsem se o film blíže nezajímal a skoro na něj ani nešel do kina. Což by byla obrovská chyba, protože jednak v kinech ubývá klasických romantických komedií (ačkoliv zde ta romantická linka není tak nosná) a hudebních filmů není nikdy dost...a druhak hodně žeru Beatles (nejsem fanatik, co zná všechny písničky zpaměti, ale naposlouchané je mám), což je zároveň jedna ze dvou menších výtek tohoto feel good filmu. Šedesátník Boyle pořád natáčí dravě jako čerstvý absolvent filmové školy, Lily James je stále neuvěřitelně roztomilá, Himesh "Raj Koothrappali" Patel patřičný sympaťák a Kate McKinnon stále nesympatická kráva (sem se ale její zuřivost přirozeně hodí). Trošku mě ale mrzelo, že slavný režisér nespočtu hitů ve vší té neotřelosti právě v té romantické lince patřičně nedupne na plyn a nenechá nás pořádně dopřát a užít si notoricky známé hity rodáků z Liverpoolu. Vždy jakmile začne písničkář Jack hrát, někdo zazvoní, bouchne dveřmi...jakmile konečně přichází naděje na velkolepý koncert (Live Aid z Bohemian Rhapsody to vytěžil na maximum), zazní několik zkrácených písniček a jde se domů. Dle mého obrovská chyba, když už tu licenci na všechny hity mám. Nic to však nemění na faktu, že Yesterday (asi nejlepší cover) JE nejlepším feel good filmem, na který lze o prázdninách zajít do letňáku. ()
Nerad se opakuji, ale Danny Boyle stvořil další pohodovou letní komedií, která obrazně uzavírá trilogii Queen - Elton - Beatles. Svým způsobem jsme tak dostali "nechtěný", ale veskrze povedený trojlístek filmů, který vzdává hold hudebním idolům století minulého. A je strašně fajn, že každý snímek přišel s něčím trochu jiným a v podstatě se neopakuje. V případě Yesterday jde o dobře zvládnutý humor a povedeně zakomponovanou myšlenku "hitu, který zmizel". Neřeší se sice proč, nebo jak (rád bych viděl něco, kde se tento problém bude řešit do hloubky, ale toho se asi nedočkám), nicméně ono to nakonec ani nevadí. Naprostá většina linek funguje přesně tak, jak byla tvůrci zamýšlena a já jsem s výsledkem spokojený. Trochu mě mrzí, že v druhé půlce mírně spadlo tempo, ale tuhle jednohubku si rád někdy zopakuji. ()
I tentokrát se ocitáme pod tíhou vřelosti a pozitivity, ale něco tomu chybí. V žádném případě neříkám, že by byl Danny Boyle špatný režisér, ale možná měl mnou milovaný autor Richard Curtis usednout i na režisérskou stoličku. V naprosto jedinečné Lásce nebeské jsme byli svědky metody pokusů a omylů. U Lásky čas přidal Curtis fantaskní prvek cestování v čase. Zafungovalo to. I tady si pomohl fantaskním prvkem. Příjemně plynoucí romantika z britských ostrovů (vážně miluju ten jazyk) dorazila znovu, má to ale několik zdvižených ukazováků. Curtisův humor naštěstí není primitivní, ale tentokrát je ho zoufale málo. Našemu hrdinovi se nedaří prorazit, svého muzikantského snu se začíná pomalu vzdávat, ač ho kupředu žene holka pro všechno, mimo jiné i jeho „manažerka“ s tváří sličné Lily James. Pomůže, že nikdo netuší, že někdy existovala jedna z největších hudebních legend: The Beatles. Notoricky známé skladby prostě nikdo nezná. Stačil dvanáctivteřinový celosvětový výpadek proudu. Texty písniček slavné čtveřice z Liverpoolu mu dokonale změní život, jenže zářná kariéra písničkářského génia úplně nepasuje s láskou z malého městečka. Jenže je to kariéra postavená na lži. Zda je obyčejným zlodějem, mu proudí v hlavě po celou dobu, ale na dřeň s myšlenkou „krádeže slávy“ nepracujeme. Do hloubky nejdeme ani s tím, co má blackout společného s kolektivní společenskou pamětí. I v případě rýpání si do hudebního průmyslu šlo víc přitlačit na pilu. A konečně vývoj ústředního vztahu nemá takovou gradaci, jakou bych si přál. Curtis prostě zapomíná na skutečně bolavé momenty a nepřináší ani hořké otázky. Čelí jen „nějakým“ rozhodnutím, která se stejně obratem vyřeší. No, není toho (těch výtek) úplně málo. Rukopis režiséra Dannyho Boylea je vidět v momentech, které umožňují hravost, debutující Himesh Patel je fajn, poraženecká pokora Eda Sheerana rovněž. Přál bych si každopádně větší dynamiku, nějaký zásadní moment i výraznější tečku. A bohužel (u Curtise to zamrzí dvojnásob) i opravdové emoce. Tři až čtyři hvězdy!! ()
Danny Boyle natočil další pohádku, ovšem ve srovnání s Milionářem z chatrče mi její pohádkovost vadila méně, vlastně vůbec. Čím to? No scénářem Richarda Curtise, který neváhá úžasný nápad těžit od začátku do konce, pořád ho zužitkovává a díky Boylově nápadité režii ho mění v ohromnou komedii a jeden z nejpohodovějších příběhů poslední doby. Opravdu je to tak, celé dvě hodiny jsem se buď usmíval nebo smál a už dlouho se mi nestalo, že bych šel z kina z komedie, ze které bych si pamatoval tolik vtipů a smál se, když jsem si je vybavil. Komediální linka jasně převálcovala tu předvídatelnou romantickou, ale nevadilo to, naopak k celkové náladě filmu tenhle poměr dokonale seděl. S vyzněním, že hudba Beatles je geniální v jakékoliv době, samozřejmě souhlasím, no a pokud to cítíte stejně a pokud budete stejně jako já celý film vyhlížet, kdy se objeví Paul a Ringo, má pro vás Yesterday připraveno něco krásného. ()
Yesterday nudí. Nudí, protože jsem před ním viděl miliardu jiných, mnohem lepších romantických komedií s podobným dějem, a taky lepšími a zábavnějšími postavami. ()
Ma to dve chyby. Ten neskutocne uzasny namet nebol dokonale vyuzity a od tandemu Curtis/Boyle som cakal viac. Inak som si to velmi uzil. Smial som sa, plakal som a uzival som si ten napad aj s myslienkou o dolezitosti umenia. To, ze to bolo zaobalene v lubivom, sentimentalnom a naivnom baleni mi vobec nevadilo. Krasny film a este krajsia pocta jednej dokonalej kapele 8/10 ()
Jediné co na mě fungovalo bylo vždy, když hlavní hrdina (mimochodem velmi nesympatický) zjistil co vlastně neexistuje (Coca Cola, Harry Potter). The Beatles mají bezesporu některé velmi krásné songy, jenže podobný koncept vlastně představil film Umění lhát, kde zase pro změnu zmizelo ze světa lhaní. Danny Boyle netatočil za svou kariéru slabší film. 40% max. ()
Příjemný romantický film s fajn fantasy nápadem a legendárními písničkami. Děj mohl být asi o něco poutavější, ale film stojí za zhlédnutí, a to nejen pro fandy Beatles. 70% ()
Nemá chybu.. Beatles, Cola, Harry P.? Opravdu to neznají... Proč toho tedy nevyužít.?!!! 😉 ()
Curtise zbožňuji a Boylea hodně uznávám, ale tady to vypadalo, jako kdyby si jen povinně vydělávali na důchod. Film bez jiskry, bez tahu na bránu a bez zápletek, které by titulní jednoduché a průhledné schéma nějak ozvláštnily a emocionálně zvýraznily. Hlavní hrdina je úplně bez charakteru a nestojí v průběhu před žádnou fatální překážkou, nemusí se vzpírat osudu ani blízkým, prostě jen navzdory morálním pochybnostem krade cizí díla a nakonec si to rozmyslí a vše je ok. Lásky čas měl možná podobně volně uspořádáný hodnotový svět, ale diváka úplně vtáhl, emocionálně několikrát sežvýkal a své myšlenky deklamoval vkusně a originálně, tady jde o sentimentální klišé, které podává neuvěřitelnou romanci a hudbu Beatles bere jako záminku, jak na ní ploché myšlenky navěsit. Nejvtipnější je scéna prvního předvedení Let It Be před rodinou a nejkrásnější ta o setkání s Johnem Lennonem, v níž jsem Curtise poznával a zahřálo mě u srdce. Zbytek je ohromné hořké zklamání. ()
70% moc fajn námět ()
Scénárista Richard Curtis stojí za jedněmi z nejznámějších romantik žánru jako Notting Hill a Láska nebeská. Režisér Danny Boyle je zase režisér, který je zajímavý v tom, že střídá žánry a především v roce 2009 dostal Oscara za režii Milionáře z chatrče. A právě spojení jmén Curtis a Boyle znělo lákavě, protože i přesto, že Curtis nerežíruje vůbec špatně (Lásku nebeskou si i natočil a ten film je natočen výborně), především u jeho posledního režijního snímku Lásky čas se ukázalo, že je Curtisova režie už tak trochu nevýrazná a nezajímavá i když si pohrává se sebezajavějším námětem. Právě najmutí Boyleho mohlo znamenat, že bude Yesterday výrazně dobře napsaný film a zároveň výrazně dobře natočený film. Curtis přišel se zajímavým námětem a Boyle ho může výrazně natočit. Vyšlo to? Yesterday je rozhodně dobře natočený film, hodně fajn film a v rámci žánru i hodně slušná romantická komedie, která sice nějak nebourá základní stavidla žánru a ničím zas tak výrazně nepřekvapí, celé je to ale rozhodně natočené slušně, protože Boyle umí natočit, na rozdíl od většiny jeho filmů bych si ale dovolil tvrdit, že zde má opravdu dobrý scénář s kterým se mu navíc dobře pracuje. Je otázka jak moc je Boyle fanda Beetles, vsadil bych si ale, že rozhodně je. Curtis opět přichází se zajímavou zápletkou- Jack se nehodě najednou probudí ve světě kde nikdo nezná Beatles. Beatles se nikdy nestali slavnými. Nikdo z nich. Johna Lennona nezabil Mark Chapman. Paul McCartney s Michaelem Jacksonem nenazpíval duet The Girl is Mine (díky bohu, jedná se asi o nejhorší song v Jacksonově kariéře). Curtis očividně má v Beatles znalost, jestli by ale někdo automaticky čekal příliš silné tlačení nostalgie, příliš moc easter eggů na Sgt. Peppera nebo tlačení původních Beatles do děje musí být zklamán. Yesterday není jako Bohemian Rhapsody nebo Rocketman. Není to biografie skupiny Beatles. Je to film o jejich písničkách, které použije jeden z jejich největších fandů ne jen proto aby konečně zažil úspěch ale především zařídil, že ty písně se budou znát i v nové alternativní realitě. Let It Be, Hard Day's Night, He Jude.... Jedny z nejlepších songů, které kdy vznikli a svět by na ně měl zapomenout? Ovšem, že ne! Yesterday mi přijde na rozdíl od takové Curtisovy Lásky čas výrazně domyšlenější, chytřejší, vtipnější i dojemnější film. Má zároveň tu Boyleovu hyperaktivní režii, který občas kamerou hýbe z různých stran a třeba celé koncerty mají neskutečnou šťávu. Je tam především plno humoru tlačeného přes fakt, že Jackovy songy nejsou jeho a také pár slušných vtipů o tom co vše už neexistuje (ne, Beatles nebyli jediní!) Yesterday má i sympatického hrdinu, tedy Jacka tedy debutujícího Himeshe Patele. Pro Boylea jde jinak po Devu Patelovi v Milionáři z chatrče už o druhého indického talentovaného debutujícího herce s příjmením Patel a Boyle má na ně očividně štěstí. Patel je sympatický, umí prodat humor i emoce, má skvělou mymiku a především umí zpívat (za předpokladu, že opravdu zpíval ale řekl bych, že jo) Jeho nejlepší kamarádku, která by s ním hrozně chtěla být něco víc hraje jinak Lily James. Původná sympatická herečka, která zazářila jako Popelka, zazářila v Baby Driverovi a zaujmula jako mladší verze Meryl Streep v Mamma Mia 2. Takhle holka je talentovaná, dokáže uhrát několik emotivních scén a má s Patelem funkční chemii, jen jsem měl občas problém, že celá ta zápletka o tom jak ho ona miluje a on miluje ji ale není si jistej si možná bere až příliš času pro sebe a nikam se výrazně nevyvíjí. Respektive se místo jedné živější scény, která trvá asi 5 minut její příběh více posune během jednoho telefonátu a pár vět. Především celý osvětlení jejich finálního vztahu bylo ve finále celkem zvláštní a celkově bylo možná až příliš happy ending našroubované. To už je ale problém celkové začátku s touto dějovou linií. Curtis sice napsal slušně fungující ženskou postavu, ve finále jí ale přece jen tolik prostoru nedal. Rozhodně ale potěšil Ed Sheeran jako..... Ed Sheeran. Sheeran hraje sám solidně a překvapivě funguje, působí přirozeně, umí hrát a dokáže prodat několik vtipných scén. Pořád jsem spíš fanda toho Eda Sheerana ze Hry o trůny, tenhle Sheeran ale moc neztrácí. Solidní je i Kate McKinnon jako americká manažerka, která tu prodává jednu solidní hlášku za druhou a funguje snad nejlíp od posledních Krotitelů duchů. Jen toho prostoru má ve finále snad až příliš málo. Hezky se to celé taky dějově vyvíjí, objevují se nové dějové zákruty, nové vtipy, nové songy.... Vyvíjí se to celé očekávaným směrem, zároveň ale Curtis a Boyle občas dokážou překvapit. Jenom je možná pravda, že celá ta linka s tím, že najednou existuje svět ve kterém aktuálně neexistují Beatles (a nějaké ty nápoje nebo slavné literární postavy) je ve finále nepříliš důležitá a bylo by fajn vědět co vše je ještě jinak. Během filmu se navíc ještě ukáže, že Jack dost možná není poslední kdo si pamatuje Beatles. I rozřešení týhle podzápletky je ve finále celkem překvapivé v tom dobrém i špatném smyslu. Emotivní poselství v ní funguje, jinak se ale kolem toho možná dělal až příliš velký bugr. Bourání žánru nebo přelomovou věc tak úplně nečekejte, jinak je tu ale neskutečně pohodový letní film, který hezký zní, hezky vypadá a ve finále i hezky funguje na duši. Natočené solidně, veškeré role odehraný znamenitě a především to ve finále fakt funguje i jako hezká pocta Beatles. John Lennon a George Harrison můžou být v afterlifeu spokojeni, Paul McCartney a Ringo Starr si zase můžou v Liverpoolu zajít na pivo a říct si jak moc fajn film se o jejich písničkách natočil. A to tak moc fajn film, že je člověk schopen překousnout fakt, že byla Ana de Armas ve finále vystřižena! Hey Dude! () (méně) (více)
"Cítím se jako Harry Potter když porazil Voldemorta." "Kdo je Harry Potter?" ___________ Nejlahodnější oddechovka letošní okurkový sezóny. Pro fanoušky Brouků slastný pohlazení, pro ostatní libozvučná hudební feel-good rom-com komedie se vším všudy, která konečně kašle na logiku a sype na vás optimismus jak napalm. Za mě skvělej tvůrčí tandem dua Boyle/Curtis. Už jen aby svět opět zachvátila Beatles horečka a dílo bude dokonáno. ()
Mám ráda filmy Richarda Curtise a Beatles, ale tady to nesedlo tak dobře dohromady, jak jsem čekala. Jako letní komedie to určitě neurazí, ale ve výsledku vůbec ničím nevybočuje. ()
Najlepší Curtisov scenár od Lásky nebeskej. Yesterday má absolútne fantastický námet, ktorý je využitý lepšie, než som čakal. Romantická línia je ale slabá a film by sa spokojne zaobišiel aj bez nej. ()
Reklama