Režie:
Carl SchenkelScénář:
Carl SchenkelKamera:
Jacques SteynHudba:
Jacques ZwartHrají:
Götz George, Wolfgang Kieling, Renée Soutendijk, Hannes Jaenicke, Klaus Wennemann, Kurt Raab, Luce Rains, Ralf Richter, Jan GrothObsahy(1)
Západoněmecký snímek Výtah režiséra Carla Schenkela je možné zařadit mezi tzv. katastrofické filmy. Strach z bezvýchodné situace zcela ovládne tři muže a jednu ženu, kteří zůstanou doslova uvězněni v kabině výtahu v mezipatře výškové budovy. Dlouhé hodiny beznaděje a úporného boje s hrozícím nebezpečím, vzájemné konfliktní vztahy a riskantní pokusy o záchranu provázejí toto drama čtyř lidí, kteří se ocitnou v ohnisku smrti uprostřed výtahové šachty. (Filmový přehled)
(více)Recenze (21)
Mám pro thrillery typu "pár lidí je uvězněných v malém prostoru" strašnou slabost a když jsou inteligentní, mají propracované postavy a poutavou atmosféru, je to v mých očích okamžitě známka úspěchu. A Výtah tak, nad má očekávání, dopadl. Do atmosféry mě dostal už na začátku svou perfektní řemeslnou stránkou, udržoval mě v ní díky chytré postupné gradaci jak výchozí situace, tak i poznáváním charakterů postav a na konci mě nadchl hlubší pointou, která byla především metaforou životní situace všech čtyř. Nekoná se žádný happy end, ale trpké uvědomění si, kdo v realitě nejvíc na vše doplatí a kdo naopak dopadne nejlíp - aspoň teď. Touha po spravedlnosti je zde k ničemu, protože svět spravedlivý nebyl, není a nebude. Vlastně je až fascinující, jak je to odstupňované, jak se dají postavy seřadit podle vyústění jejich situace (a jejího dopadu) a jak se dá v drobných náznacích vidět charakterová podobnost mezi postavami napříč věky a tím pádem se dá předvídat, že jednoho dne dopadnou stejně - čímž nemyslím, že zase uvíznou ve výtahu, ale že dopadnou stejně jako ti, s kterými tam tehdy byli. Snažím se co nejmíň spoilerovat, ale jde to těžko, bez vykecání konce a jeho přesahu. Fascinující ale je, že postavy mají propracovaný charakter, všechny se dají chápat a pak je na osobních preferencích každého diváka, s kým se ztotožní nejvíc. On tu není nikdo vyloženě kladný ani záporný, stejně jako v životě, a každý na svoji životní situaci a postavení ve firmě reaguje jinak - a každý buď více nebo méně svinsky. Obecně je to hlavně kritika systému a korporátů a jejich psychických dopadů na řadové zaměstnance, kteří jsou vedení fuk. A situace, ve které může jít o život, nechá vybublat na povrch úplně vše, protože v ní lidé jsou najednou upřímnější a v panice ze sebe dostanou to, co jinak ne. Námětem podobné filmy tím většinou disponují taky (nebo by aspoň měly), ale jen naprosté minimum z nich to zvládá tak dobře jako západoněmecký Výtah. Navíc skvělý scénář je podpořen i skvělým řemeslem, kdy práce s nasvícením či rámováním záběrů opravdu umí budovat stísněné pocity a přepínání záběrů v nervydrásajících situacích do kabiny a mimo kabinu jsou taktéž skvěle propracované a díky nim je vše napínavější, jelikož se strach o někoho stane strachem o všechny, ačkoli momentálně jde o život klidně jen jednomu nebo akutně nikomu. A nevyprchá ani po skončení určité scény, ale zůstane, jelikož všechny věci zde mají svůj význam a když se něco zlomí, i když se to zdá na první pohled zbytečné, tak to vždy má svou dohru. Snad vše tu je perfektně propojené, takže to na plný počet prostě vidím. 5* ()
Z jednoduché premisy o čtyřech lidech uvízlých ve výtahu dokázal Carl Schenkel vydolovat nejen výtečně napínavý thriller, ale překvapivě i vrstevnatý obraz mužských krizí a frustrací. Výtahová šachta se stává minimalistickou metaforou pro kapitalistický systém životní kariéry a tři muži různého věku zase zrcadlí odlišné fáze "produktivního" života, které nevyhnutelně skrze performování maskulinity směřují ke kolizi. Mnohem více než zaseklý výtah ohrožují uvízlé postavy jejich zaslepenost, vztahovačnost, ješitnost a podlomená sebejistota. Jediná ženská figura filmu se příznačně ocitá lapená mezi egy těchto mužů, ale navzdory prvotnímu dojmu se rozhodně neukazuje jako jednorozměrná oběť. Schenkel udržuje napětí a posouvá dynamiku mezi figurami díky tomu, jak postupně vyjevuje jejich osobní motivace a pozadí. Nad to si zaslouží vyzdvihnout také působivá kamera Jacquese Steyna, která vedle několika úctyhodných exhibičních jízd dokáže účelným rámováním ve stísněném prostoru perfektně stupňovat atmosféru a rozvíjet bobtnající drama. ()
Opravdu zdařilý a vkusně natočený psychothriller, místami spíš akční film.Opravdový a na vlastní kůži zažitý zážitek čtyř lidí kteří se jednoho pátečního večera vydají na cestu domů ze svých kanceláří jednoho mrakodrapu.Použití výtahu, se jim stává skoro osudným! Výtah totiž nešťastnou náhodou uvízne ve výšce sto dvaceti metrů a uvnitř zůstávají uvězněni velmi rozdílní hrdinové Marion (Renée Soutendijková) a Jörg (známý komisař Schimanski George Götz), kteří pracují v reklamní agentuře, introvertní individualista Pit (Hannes Jaenicke) a účetní Gössmann (Wolfgang Kieling), který měl navíc ve svém kufříku půl milionu zpronevěřených marek.Film mi místami a svou dějovou strukturou v určitých momentech připomínal např.velice úspěšné snímky Dobrodružství Poseidonu či Skleněné peklo, ale to bylo opravdu jen mé možná klamné zdání..Nicméně až v klaustrofobické atmosféře (kdo zažil na vlastní kůži tak mi dá jistě za pravdu), těsného prostoru se velmi záhy odhalují pravé tváře všech nedobrovolných zajatců.Zejména pak mezi oběma mladými muži dochází k velmi častým konfliktům.Ty samozřejmě vrcholí ještě, než zasáhnou hasiči, kteří všechny čtyři vysvobodí.Opravdu dobrý akční film který poskytuje opravdu napínavou zábavu, což jsem vždycky v případě německého filmu tohoto žánru vylučoval.Kam se hrabou na tento snímek všechny ty dnešní jednotvárné a velmi stupidní německé kriminální filmy vysílané jako na běžícím pásu našima komerčníma televizemi. ()
Od režiséra filmu Tah Jezdcem s Christopherem Lambertem a důkaz, že i v Německu se hlavně v dřívějších dobách točily slušný filmy. Každopádně do žánru katastrofický bych to úplně neřadil. Je to spíš takový klaustrofobní thriller s místy fakt hutnou atmosférou. Už ta úvodní scéna kdy mladej Hannes Jaenicke ve svý vůbec první roli (ale poznal jsem ho bezpečně) málem spadne do tý šachty není vůbec příjemná a pak stačí jedna chyba aby se z rutinní cesty výtahem stalo drama a z kabiny potencionální smrtící past. Vystačíme si v tomto případě se čtyřmi postavami atmosféra mezi nimi postupně houstne a pro někoho z nich hodně nepříjemnej konec všedního dne doslova visí ve vzduchu. Každopádně co se toho závěru týče tak někoho možná úplně neuspokojil, ale mě přišlo takový celkem příznačný, že dva největší looseři v celým tom filmu pak na konci i celkem příznačně dopadli. SPOILER! I když pravda ten co se zabil je na tom asi ještě o něco hůř než ten kterej přišel o svý poctivě ukradený prachy. Každopádně určitě je to film z ranku může se to stát i vám. Den zahájíte jako obvykle a když máte smůlu může se stát, že ho ukončíte na dně výtahový šachty. To je prostě ze života o tom žádná.75% ()
Tento film byl vybrán v rámci diskuze VRK pro tento týden a já jsem byl k této diskuzi(a tím pádem i ke shlédnutí tohoto snímku) přizván za což uživateli Willy Kufalt děkuju. Moc jsem si od filmu nesliboval a musím říct(napsat), že mě tenhle kousek mile překvapil. Abwärts si vystačí s minimem prostoru na kterým se děj odehrává a i s minimem postav. I přesto nechybí napětí a má to i svou nepopsatelnou atmosféru kdy je mezi postavami cítit jakési pnutí. Pochválit samozřejmě musím i perfektní kameru která diváka doslova vtáhne do děje. Götz George znám jako Schimanskiho(ikdyž seriál jsem nikdy nesledoval) ale v žádným filmu jsem ho snad nikdy neviděl. Tady zahrál celkem přesvědčivě. Film to má u mě za slabší 4hvězdy ()
„V skřípajícím výtahu, oprubujem odvahu.“ Zlodějský účetní a zlodějíček anarchista, sekretářka v rozpuku vs. Schimanski s kapitálními parohy. Obligátní otázka pro přistoupivší: „Nahoru nebo dolů?“ a nečekaná odpověď: „Rovnou.“ Na krchov. Poprvé viděno v pravěku, zopakováno v rámci VRK. I po letech je skřípot v šachtě stále sugestivní a praskání a rozplétání pramenů přepínaných lan stále děsivé. OKÉNKO STROJOVNY: [][] Kolega v recepci, líný plesnivý dědek: „Já bych je vyprostil, přesně dle návodu, kdyby se tam ten opičák Šimpanski nehoupal na urvaných kabelech!“ [] Jo jo, měli se spokojit s demolicí větráku, v klidu nasávat čerstvý šachetní vzduch a čekání na vyproštění si krátit swingers párty. Marion by ji organizovala. [] Místo toho v šachtě rvali kabely, házeli dolů nářadí, přepravku a ve finále i paroháče. A pak se divili, že vytahování drhne... [][] Zajímavost: V generaci Husákových dětí došlo po roce 1984 k nárůstu počtu klaustrofobiků. Kdo film viděl, ví proč. ()
Netuším, nakolik můžou aspoň trochu stát za to i některé další filmy Carla Schenkela, který na mě svou tvorbou působí od pohledu jako těžce béčkový tvůrce nejspíš i často (pod)průměrných žánrových filmů. Ale tenhle Výtah, k němuž jsem se nedávno dostal náhodou, se za mě hodně povedl. Napínavý thriller nebo-li lidově řečeno nervák se tady rozpoutá poměrně brzy na začátku (a osobně na mě neklidnou atmosférou přenášel už úvod plný záběrů na pozdně večerní velkoměsto či výtahovou šachtu) a pak s výbornou výstavbou, kterou v poslední třetině navrch příjemně odlehčí dva svérázně ukecaní dělníci-záchranáři, plynule graduje až do závěru a zdařile rozehrává i vedlejší (psychologické) konflikty mezi postavami uprostřed hlavního konfliktu. Kam se na tento Výtah hrabe nizozemský Výtah z předchozího roku! :o) Tenhle Schenkelův si cosi bere z klasických katastrofických filmů, zároveň mi hodně připomínal i pozdější „únikové“ thrillery / horrory à la Kostka. Hodně se mi líbila i kamera, která vizuální stránku obohacuje o spoustu působivých úhlů kamery (často výrazných nadhledů a podhledů), opakovaného snímání přes kulatou díru ve stropě či odrazu v brýlových sklíčkách. [80%] ()
„Keď zrazu všetko stratia, ľudia ukážu svoju pravú tvár.” • Štyri postavy sa náhle ocitli zaseknuté i v akomsi nemeckom výťahu v akejsi výškovej budove, ale už si akosi vôbec nepamätám, na akom poschodí ostali sprvoti visieť, medzi ktorými sa mimochodom tiež nachádzali i akýsi »dvaja kohúti, neustále sa bijúci i o jednu naprosto peknú sliepočku,« pričom poslednú postavu by som vskutku asi ďalej charakterizoval, ako nejakú, povedzme - mlčiacu rybu v akváriu, ktorá používala i špeciálne vyvinuté, [pod]vodné cestičky v tom zmysle, ako priam čo najideálnejšie vyviaznuť zo zamotanej situácie; skrátka, každá z nich mala špinu za nechtami, s čím som sa totiž postupne zoznamoval, a to teda najmä počas toho, ako sa vlastne tieto jednotlivé c h a r a k t e r y správali v uzavretom a stiesnenom priestore, keď pod nimi sa nachádzala hlboká, výťahová šachta, do ktorej by nikto z nich určite nechcel spadnúť, a zase hneď nad ich hlavami viseli oceľové laná, ktorých v podstate držal práve tento transportný dopravný prostriedok pri živote, kedy by si nejeden [divák] minimálne následne pomyslel: však sa nejako vyšplhaj po tom lane, ako dajme tomu nejaký šikovný akrobat, a zavolaj pomoc! • Strašne ma iritovalo, že nemeckí predstavitelia prednášali svoje dialógové repliky v anglickom jazyku, čo malo podľa mňa i obzvlášť rušivý charakter, kvôli ktorému som automaticky strhol jednu hviezdičku smerom nadol, v opačnom prípade sa azda nemecký režisér postaral [a pokúsil sa] o vytvorenie klaustrofobickej atmosféry, s vynikajúcim imidžom [s podhľadmi a nadhľadmi], a neskoršie rovnako i v samotnej nadväznosti na kvalitnú montáž, a čo si v jednej spoločnej línii zväčša udržiavalo úplne nadštandardnú úroveň; scenár a herecké výkony, zase pochádzali zo stojatých vôd, z ktorých sa im nikdy nepodarilo dostať do tečúcich riek → ba ani takému Schimanskimu sa to príliš nevydarilo, ktorý sa začal pomaličky prehrávať, ako aj ostatní cestujúci - Marion, Pit a Gössmann; za to ale minimalistickú scénu dokázali vyťažiť na maximum s nervydrásajúcim vyvrcholením. ← katastrofický titul v origináli, ako Abwärts [v správnom preklade: Nadol]; zvyčajne smeroval iba kamsi dole, alebo si skúste teraz predstaviť sa ocitnúť v ich nezávideniahodnej pozícii, keď sa výťah nezadržateľnou rýchlosťou [z]rútil rovno do priepasti! • Bŕ, začínam mať naozaj silné zimomriavky, a ešte našťastie, že bývam na prízemí rodinného domu, lebo sa dostavilo podobné znepokojenie, ako keď sa kúpajúci báli vkročiť do mora, že na nich niekde číha krvilačný žralok, à la Č e ľ u s t e → takmer podobný efekt i v tomto prípade so sociálnym podtónom, ako bonusom extra naviac v rámci celkovej štylizácie. • Miestami ozajstne veľmi silný zážitok! ()
Tenhle film jsem viděl poprvé u nás na Jižní Moravě na ORF koncem 80. let takhle v noci, a přišlo mi tenkrát hodně napínavé, ačkoliv z rozhovorů jsem pobíral jen něco. Jakmile začaly v půlce 90. llet prorážet digitální média, snažil jsem se film sehnat, ale nedařilo se. A ejhle, on to Willy Kufault jen tak mírnix tírnix nasadí do Virtuálního kina. To mě dostalo. Musím s odstupem říct, že ten film je dokonalý. Třeba ze scenáristického hlediska jsem řičel blahem - dokonale dodržené veškeré postupy, poučené vedení děje, fázování informací o postavách, práce s divákem a jeho očekáváními, ale i s tím, co si musí domyslet za rámec filmu (a že k tomu veškerá a přesná vodítka dostal, ne jako v moderních opusech, kde sám autor netuší, jak to ukončit, tak nechá vyznění na divákovi samotném, ať si domyslí dle libosti). Pak se mi film líbil kamerou - jako bychom skutečně v té kabině výtahu byli, jako bychom sami lezli po těch lanech šachty, hereckými výkony a především realističností. Konec mne trochu zklamal, ale on nemohl být jiný, nedíval jsem se na pohádku. Ono ve filmu pár věcí zůstane jen naznačeno a nevyřčeno, ale hlavním tématem je skutečně nijak pozitivní přístup k lidem jako ke spotřebnímu zboží, bez ohledu na nějaké city. (Už proto nemohl film skončit jinak.) V tomto směru je dokonalé, jak ti čtyři přesně představují jednotlivé fáze vývoje - mladá nadějná, co půjde přes mrtvoly a různé postele, mladý a všeho schopný rebel, a pak starší verze takového dřívějšího rebela, a ještě starší verze toho na konci mladosti. Funguje zde velmi dobře psychologie postav, kdy nikdo není vyloženě hodný, ani zlý, každého dokážeme pochopit (a i to je scenáristický majstrštyk), ale i chvilkami nám může lézt na nervy - jako v životě. A když už to vypadá ve střední části, že nebude oč hrát, objeví se tzv. háčky (jak se tomu ve scenáristice říká), aby divák čekal, až se dozví konec jedné historky nebo řešení logické hádanky a tak. Fungují zde i druhé a třetí plány - když tak nad tím přemýšlím, samotná ta historka o chlapovi z mrazáku je vlastně symbolem toho, co se stane jednomu z hrdinů, aniž o tom má tušení. Možná časem ještě dopíšu edit s dalšími věcmi a přesahy, které jde ve filmu najít, ale je jich už teď mnoho. Podobně mnohovrstevný a ještě navíc profesionálně dokonale zpracovaný film jsem už dlouho neviděl. ()
Traja muži a jedna žena v beznádejnej situácii... uväznení vo výťahu. Štandardný katastrofický snímok, ktorému trochu chýba napätie a spád... ()
Chvíli mi to trvalo, než jsem se dokázala naladit, ovšem pak mě to čaplo a nepustilo až do konce... Čtyři lidé ve výtahu, který se zaseknul, zvoneček nefunguje a oni zoufale hledají cestu ven.. Jednotlivé postavy jsou zajímavě napsané, výbuchy emocí v krizové situaci pochopitelné a pravdou je, že s touhle partou bych nechtěla uvíznout nikde.. Kritika systému (např. bezcitné zacházení se zaměstnanci) mi neunikla, mohla být klidně i ostřejší.. Posílám poděkování Willymu za tip.. ()
"Výťah opäť nechodí, tak zdolať 13 poschodí, zostáva mi znovu po svojich." Pardon, byl jsem myšlenkami jinde! ;-)) Výtah... výtah... co mi to jen? Ano, už jsem doma! To je vlastně ta nahoru dolů jezdící kabina, které se vyhýbám jak čert kříži. Proč? Hoďte óčkem po tomto západoněmeckém akčním thrilleru (v hlavní roli s komisařem Schimanskim), a uvidíte! A některé lidi prostě nechápu, když mají sedět na prdeli, tak pospíchají, a když mají pospíchat (k psychoterapeutovi), tak sedí na prdeli. Pak to tak dopadá! Díky za tip Willymu Kufaltovi! 75 % ()
Velice zdařilý německý psychothriller, který se skoro celý odehrává ve výtahu, ve kterém nedobrovolně uvíznou čtyři pasažéři...Film se promítal i v našich kinech. ()
Vynikající thriller o hrstce lidí uvězněných ve výtahu v mrakodrapu několik pater nad zemí. Tehdy v kině jsem celý film napětím nedýchal, dnes už v mnohém překonané, ale z nostalgie bych se rád podíval i dnes v tv na Nově. ()
Na Nemecko zdarilý pokus o klaustrofobický triler odohrávajúci sa takmer celý iba vo výťahu (a vo veľmi veľmi blízkom okolí). Občasná akcia tiež celkom fajn, škoda, že jej nebolo viac a film sa občas nevyhol nude. Horšie je to s postavami, keď mi každá jedna bola nesympatická, a to aj "Schimanskiho". Každá niečim iným. Záver ale opäť zdarilý. Samozrejme, niektoré výťahové postupy museli byť oproti skutočnosti deformované, aby to mohlo byť natočené a potenciálnych výťahofóbov mohli tvorcovia vystrašiť. ()
Horúcim chvíľam v zaseknutom výťahu, by som pred cca 30-timi rokmi, kedy som film videla prvýkrát určite dala 4*. Teraz sa mi to až také úžasné nezdá. Ale zase vtedy som si nevšímala druhú dejovú linku, osobný život ľudí, ktorí sú vo výťahu uväznení. Mladý rebel, ktorý má život pred sebou a tak mu je všetko smiešne. Starý pán pred dôchodkom s kufríkom ukradnutých peňazí, úspešná blondýnka - dnes je už takých veľa, ktorá potrebuje po svojom boku hlavne solventného priateľa a on solventný štyridsiatnik v podaní Götza Georga. Výťahová šachta je hrôzostrašná, nebezpečné pokusy o záchranu napínavé a koniec typický pre katastrofický film, nečakane dramatický. ()
Ve filmu je sice pár naivních momentů (výtahový alarm, jehož siréna připomíná výstrahu před leteckým náletem, jasně vede), ale také několik scén, které člověka regulérně zvednou ze sedačky. Opravdu jde o jeden z nejnapínavějších filmů, jaké jsem kdy viděl. Věčná škoda, že jsem jej viděl pouze v otřesném anglickém dabingu. Chudák Götz George, ten to v něm opravdu schytal. Snad se mi jej poštěstí vidět v češtině, až naše televize konečně omrzí omílání toho nejdebilnějšího ze dna německé produkce. Ale aby dřív nezačalo v pekle sněžit... ()
Konečně jsem slyšela Schimanského hlas v původním znění. Oh, pardon - to nebyl Schimi... :). "Výtah" by byl rád něčím jiným, než je. Krom velice nápadité kamery a krásné "Severanky" žel není. ()
Zaseknutý výťah a v ňom štyria pasažieri rôzneho veku a vzájomného vzťahu, každý v inej krízovej životnej situácii. Mladý rebel s walkmanom, o niečo starší úspešný muž, jeho mladšia družka a postarší pánko s veľkou taškou. Zvonček nefunguje, atmosféra hustne, prepukajú vášne, dej obsahuje psychologické odhaľovanie sa aj akčné pokusy o záchranu a na záver vcelku realistický nehrdinský koniec. Pomedzi to je však zopár pre mňa nelogických kiksov, ktoré ma nútia ísť s hodnotením trochu dole. Asi najväčším pre mňa bolo ako sa mladý v úvode filmu skoro zrúti do šachty, zachráni sa v poslednom momente a o pár momentov bez obáv frajersky vstúpi do toho istého výťahu. Inak sa ale jedná o slušný thriller, na dobu vzniku a krajinu pôvodu prekvapivo dobrý. Za tri tri zapálené cigarety v kabínke. (vďaka Willymu Kufaltovi za zaradenie do premietania) ()
Pane jo, film, jehož existenci úplně vypustíte z hlavy, se najednou vynoří prostřednictvím uživatelky Danikaa (potažmo díky Willymu Kufaltovi a jeho VRK), a vám dojde, že přesně jak píše v závěru své recenze Omnibus, jste jeho celoživotní obětí. Ostatně, v komentáři k novému Vetřelci píšu, že z výtahových šachet mám hrůzu. Nefunkční tlačítka, praskající ocelová lana, nekontrolovatelně svištící výtah – to jsou moje noční můry… Čtyři protagonisté ve stísněném prostoru, dusno by se dalo krájet, napětí, kdy chlapi lezou stropem výtahu. Po určitě více než 30 letech k tomu přibylo psychologické rozkreslení postav, 2 kohouti usilující o 1 krásku (mužný, ale vyhořelý Jörg a „pankáč“ Pit s dredem a digihrou – já jako povrchní Minda z Kotěhůlek nevím, komu fandit). Na povrch vyplouvá kritika establishmentu, kdy se systém chce brzy vykašlat na Jörga, stejně jako předtím na nejstaršího ze skupinky účetního Gössmanna, který to ještě trochu zavaří s kufříkem, a tak musíme dát za pravdu anarchistovi. Takže díky, mami, a nemůžu jinak než za 5* a vždycky koukejte, jestli výtah opravdu přijel, a kdyby něco, radši vyčkejte na pomoc. ()
Reklama