Režie:
Enrico CasarosaHudba:
Dan RomerHrají:
Jacob Tremblay, Maya Rudolph, Jack Dylan Grazer, Jim Gaffigan, Marco Barricelli, Saverio Raimondo, Sacha Baron Cohen, Emma BermanVOD (3)
Obsahy(2)
Snímek studií Disney a Pixar Luca, odehrávající se v malebném městečku italské riviéry, vypráví o dospívajícím chlapci, který zažívá nezapomenutelné letní prázdniny plné zmrzliny, těstovin a vyjížděk na mopedu. Prosluněná dobrodružství prožívá Luca se svým novým nejlepším kamarádem, avšak jejich veselí ohrožuje přísně střežené tajemství, neboť oba jsou ve skutečnosti vodní příšeráci z podmořského světa. (Falcon)
(více)Recenze (233)
Oscar 1 nominace: Animovaný film ()
Příběh, který nijak zvlášť nevyniká nad ostatními milými příběhy o kamarádství, výzvách a jinakosti, který nedosahuje kvalit těch nejlepších Pixarovských děl a je v strašně banální a přímočarý. ALE ono to vlastně vůbec nevadí, protože je neuvěřitelně pohodový, příjemný a hlavně zasazený do báječného prostředí. Určitě po jeho shlédnutí dostanete chuť na těstoviny s pestem, touhu jet se projít po starých kamenných cestách podél sadů a vinic a nahlédnout do pitoreskních měst v Cinque Terre. Mě to osobně chytlo za srdce i pro to, že do podobných končin cestuji ráda a s chutí a evokuje to kromě pohody i krásné vzpomínky. ()
Už u filmu Coco jsem se divil, jak Pixar dokáže mnohokrát a přitom stále jinak natáčet snímky o soudržnosti rodiny a hle, uplynulo několik let a je to tady zase. A je zde zároveň i posun, protože i rodina interreaguje se svým okolím a pokud jste hodně uzavření, naučit se toleranci opravdu hodně bolí. Hodnocení Lucy je na hony vzdáleno mému, i díky humoru filmu musím opravdu přidat. Jen díky občasné polopatičnosti dávám 90%, ale ani o píď míň. ()
Tak trochu jsem čekal na scénu s broskví, bohužel nepřišla. Vtahující prostředí italské rybářské přímořské vesničky mi nicméně spolehlivě kompenzuje banální příběh. Není to ani zdaleka nejlepší Pixar, ale je to příjemný Pixar. ()
8/10. Kdo čekal filozofující Duši... bude zákonitě zklamán. Kdo se rád vrátí do svých dětských let, představ a bujaré fantazie - bude nadšený. Pixar po delší době předkládá projekt, který ve všech ohledech sází na osvědčený koncept a v rámci animované tvorby nepřináší takřka nic nového. Jenže zas tomu nechybí to srdíčko. A já se na tomhle rošťáckém dobrodružství nechal plně unášet až do závěrečných titulků. Až je mi líto těch, kteří v dospělosti zapomněli... jaký byl svět kolem nich. Hrozně hřejivý film. Všechna čest! ()
║Rozpočet $-miliónov║ Tržby USA ║ Tržby Celosvetovo $49,010,641▐ Tržby za predaj Blu-ray v USA ║ Tržby za predaj DVD v USA ║ Poriadne "nápadité" animáky prichádzajú už len výnimočne. Tu sa Pixar aspoň ako to odviazal a pustil na nás túto dobrodružnú bžundu. Fajn animácia, pobavilo. Úvod ale moc nebral, tam som mal dosť obavy aby z toho nebol ďalší Nemo, čo lepšie Dory flák. /75%/ ()
Homofobie a transfobie hlavy státu mě překvapuje, když je to jednak pussydent, vyjadřující se jako čurák (tj. jako jeden obsáhne min. dva gendery), jednak bych očekával větší pochopení pro trans osoby u někoho, kdo je ztělesněním transhumanismu, když Miloš Zeman definitivně srostl se svým vozíkem a stal se z něj Mimoš Zelan. Rodiče s dětmi, potažmo kdokoliv preferující proqueer audiovizuální obsahy s postavami bez koprolálie, mohou/může jít do kina na pixarovku LUCA. Sice jako jiné pixarovky pracuje s mnohokrát osvědčeným, až omšelým. Vyprávění je zase organizováno kolem proměňujících se vztahů a cílů dvou ústředních postav, kdy jedna je vůči druhé zpočátku jejím opakem, aby v rámci vývoje skončily jako více si podobné (TOY STORY, HLEDÁ SE NEMO, VZHŮRU DO OBLAK, V HLAVĚ, DUŠE...). Někdy - jako zde - se k tomu přidává další figura sloužící jako katalyzátor vztahů dvou hrdinů (PŘÍŠERKY S. R. O., TOY STORY 4). (S jistou mírou podvratnosti by se dění snímku dalo shrnout jako vyprávění o vztahu dvou mužů, který svým montováním se do něj pokazí žena, tj. že by šlo o takovou dětskou verzi anti/korporátní romance KLUB RVÁČŮ.) Znovu se zužitkovávají žánrová schémata, která jsou nápomocná k cestě postav za poznáním vlastní identity a nějakému tomu ponaučení, přičemž jako dříve se pracuje s prvky a postupy příznačnými pro sportovní filmy (první a třetí AUTA). A i tentokrát je svět příběhu založen na jasně dané dualitě, akorát tentokrát ten svět příběhu není tak propracován jako dřívější (vzhledem k blízkosti prostředí třeba z pod/mořských HLEDÁ SE NEMO anebo HLEDÁ SE DORY, z městských, vytěžujících atraktivní cizí kulturu, COCO) a způsob jeho prezentování moc nepomáhá uvěřitelnosti změny náhledu/názorů jeho obyvatel v závěru. Pixaru se ale více než dříve daří v LUCA pracovat s kinematografickým odkazem, a tím nemyslím jenom četné narážky až variace kanonických italských děl (viz epilog), ale především vymezení se vůči queerfobnímu odkazu disneyovek. Ty totiž často kódovaly antagonistické postavy jako queer, zatímco zde je to převráceno: antagonistické postavy jsou queerfobní, kladné postavy i kladné vedlejší jsou proqueer. A největší klad - dle některých však kvůli nevyhraněnosti a otevřenosti čtení i největší zápor - je, že ona metafora jinakosti a přepsání Malé mořské víly a dalších umožňuje vykládat film jako příběh o gay/bi postavách, jako příběh o imigrantech vynořujících se na břehu, jako... univerzální příběh o jinakosti a jejím ne/přijímání. A konzervativně založení/é si mohou najít hodnoty jako síla přátelství, důležitost pospolitosti rodiny, sebevzdělávání a vůbec seberozvoje. Za mě tolik, že mi tento nepřiznaný prequel k DEJ MI SVÉ JMÉNO a KRAMPACU nebyl odporný, naopak bych se jal demonstrovat za to, aby takových bylo víc. ()
Bál jsem se, že to bude horší. Ve výsledku strávitelná animovaná jednohubka o klučičím přátelství, ale není to úplně to, co bych od animáku očekával-vyhledával. Jednak tu chybí pořádná akce, humoru je zde sakra málo ( moc si nedokážu představit, že se u toho děti budou bavit) a animace je tradičně OK, ale nic převratného. Raya a Drak a Rodinka na Baterky jsou o 2 levely výše a žánrově i tématicky jsou mi bez debat blíže, ale na zabití nudného večera je Luca dostačující . Příběh 3/5, Akce 2/5 Humor 3/5 Násilí >Ne, Zábavnost 3/5 Hudba 3/5, Vizuál 4/5, Atmosféra 2/5, Napětí 2/5. 6/10. ()
Ve skutečnosti si nemyslím, že "dospělý mód" je silná stránka Pixaru, v praxi to pro mě byl vždycky spíš ne zcela funkční, pouze efektní branding, takže mi rozhodně nevadí, spíš naopak, že Luca je především naivní dobrodružství. Myslím, že nebylo nutné realizovat to jako další variaci na Hledá se Nemo co se týče rodiče zakazujícího dítěti navázat vztah se světem, šlo najít určitě trochu méně násilný a okoukaný rámec, přesto je ale celý film naplněný tak krásnou atmosférou, že to tomu rád odpustím - podobně jako v případě Coco. Queer čtení je pochopitelné a je sympatické, že ten film se mu vyloženě nebrání, ale pro mě to bylo především takové to klučičí dobrodružství, kterých měla plno generace našich rodičů, ale moje překvapivě ne, a v tomhle ohledu to byl krásný zážitek - takový film bych potřeboval v dětství. Sice bych vážně rád, kdyby to mělo propracovanější zápletku a vyústění, ale co. 3 a 1/2 ()
Kdybych zasedl k obrazovce až po úvodním logu, vůbec by mě nenapadlo, že jde o Pixar. Tohle je po stránce příběhu i technického zpracování úplně tuctová disneyovka. Tak doufám, že je to jen nějaká pixarovská bokovka, co šla do kin omylem, a ne nový standard. Samozřejmě je to docela fajn a několika gagům jsem se zasmál, ale iritovala mě přílišná "italskost" celého filmu a spousta italských slov napasovaných do jinak anglických dialogů, asi aby to někomu nepřipadalo málo italské (no dobře, nemám ten jazyk rád). Jestli i tohle získá automaticky Oscara jako skoro každá pixarovka, tak už ty "akademiky" nemůže brát vážně nikdo. ()
Na úrovni příběhu je to překvapivě ještě trochu banálnější než Frčíme, to queer čtení a pár gagů je ale tak zábavných, že to vlastně vůbec neva. ()
Jakoby snad návrat k jednoduchému příběhu měl být něčím na škodu. Principy, pravidla, poselství, legrace, rodina, kamarádství, pospolitost. Beru všemi deseti. P.S. "queer čtení" asi čtou jen ti, co ho chtějí mít, za mě: Tak si ho mějte, proč ne. ()
Mrzí mě ta jistota, s jakou to PIXAR tentokrát odehrál. Luca měl slušný potenciál změnit pravidla hry a i ten dopad tak mohl být mnohem silnější. Takhle je to "jen" milá, občas trochu ospalá, letní jednohubka, u které jsem dostal chuť na těstoviny. Mitchellovi zůstávají na vrcholu nejlepších animáků tohoto roku. Ty se do toho šlápnout rozhodně nebáli. ()
Luca se dá charakterizovat jako ta menší a méně ambiciózní pixarovka a dle toho také začátek vypadal. Vlastně mi to přišlo celé jako obyčejný příběh se zajímavými hrdiny, nicméně nic extra nového, co bychom neviděli v desítkách jiných animáků. V druhé polovině se ale projevil onen slavný Pixar efekt, magicky mi film rozproudil emoce a dokonce dojal způsobem, který mohl zapříčiněn momentální životní situací, i tak se mi to ale zas tak moc často nestává. Luca je tradičně nádherně vypadající animák, který je třeba na rozdíl od loňské Duše přece jen přístupnější pro rodiny s menšími dětmi, i tak je to stále o několik levelů výše než průměrné animáče od konkurence, spoléhající zejména na humor toho nejjednoduššího zrna. Jistě, patrně se dalo čekat více, ale já měl naopak očekávání snížená a nakonec jsem byl velmi příjemně překvapen. ()
Pro mě teda rozhodně překvapení. Nečekal jsem že někdy Pixar natočí znovu něco, kde to srdíčko bude tak jasně patrné. Přestože jsem si musel chvilku na příběh zvykat, tak po úvodních 10 minutách film začne velmi příjemně plynout a od té příjemné italské atmosféry a klučičího přátelství se nedalo odtrhnout. Tohle se povedlo určitě více vyzdvihovanější Duše. Možná částečně proto, že zatímco Duše byla americká Pixarovka. Tahle je evropská. 80% ()
Předvídatelné, ploché. Hlavně si ale nejsem jistý, jeslti je posilování kulturních / regionálních / národních sterotypů opravdu projevem jejich milé oslavy a tím správným nástrojem pro šíření evangelia tolerance - vždyť to je snad přímo protimluvné. A spíš to působí jako dost povrchní / cynická apropriace, přívlastňování, vybraných motivů, bez nějaké promyšlenější souvislosti. Luca neni Coco. Jako dobrodrůžo pro děti dobrý, ale to by Pixar nesměl pomrkávat na dospělé. ()
Studio Pixar je už přes 25 let legendou v rámci tvorby animovaných filmů. Studio zodpovědné například za série Toy Story, Úžasňákovi, Hledá se Nemo/Dory nebo Auta či filmů jako Ratatouille, Vzhůru do oblak nebo V hlavě už do roku 1995 pravidelně do kin servíruje naprosto kvalitní animáky, které jsou velmi ambiciózní, cílí i na starší diváky a jsou jednoduše nadále špičkou. Animák Luca je poté 24. celovečerním filmem studia Pixar a dle očekávání rozhodně nejde o špatnou podívanou. I když jde o Pixar je ovšem možná tentokrát lepší vysoká očekávání tak trochu zkrotit. Luca je rozhodně ideální letní dobrodružná podívaná a fajn zážitek pro celou rodinu. Pixar tentokrát těží z italského folklóru, přičemž právě režisér filmu italského původu Enrico Casarosa při tvorbě filmů čerpal ze vzpomínek na své dětství. Luca má zároveň poselství o tom přestat mít strach z neznámého, přijmutí sebe samotného a jít si za tím co člověk chce. Vzniká zde silné přátelství dvou klučinů (které je dle pár recenzí alegorií na homosexuální romanci - v tomto případě jde o lepší gay romanci než Dej mi tvoje jméno!), animace je pořád na velmi vysoké úrovni a samotný Caracosa chtěl dle svých slov vzdát poctu Federicovi Fellinimu a dalším klasickým italským filmařům. Problém je jen dost možná právě v těch očekáváních. U Pixaru si už diváci tak nějak zvykli na silný příběh, skutečně propracované postavy a především skutečně nápaditý svět plný výtečných nápadů a kreativních detailů. A v tomhle ohledu Luca do jisté míry může z několika důvodů zklamat. Svět Lucy je tak trochu chudý. Chybí více těch proslulých nápadů a především propracovaného pozadí daného světa. V podmořském světě se ve finále tolik času netráví, i přes to ovšem působí tak trochu bez života, zvláště když si člověk vzpomene na Hledá se Nemo/Dory. A pak je tu pochopitelně to italské městečko, které je ovšem v podstatě klasické italské městečko. Sice se tu pracuje právě s oním italským folklórem, i tak je ovšem nový pixarovský svět víceméně bez nápadů. Ani s designem jednotlivých postaviček si tentokrát Pixar moc práci nedal. Většinou se přitom Pixaru daří od sebe vždy jednotlivé postavy rozlišit (a to i epizodní), zde ovšem do jisté míry působí jednoduše zaměnitelně a celkově to působí, že tentokrát Pixar na detaily postav a prostředí tak úplně nedbal. Animace sice pořád obsahuje hodně kreativních nápadů a je pořád velmi povedená, tentokrát ovšem vyloženě chybí WOW moment toho, co ty klučí pixarovští dokážou. Kdyby nešlo o Pixar, ale nějaké náhodné neprofláknuté studio, dost možná by mohlo jít pro dané studio o stejně výrazný startovač jako kdysi pro Pixar první Toy Story. Jenže je to právě Pixar a v tomhle ohledu zaostává za očekáváními. Ta animace se tak trochu úmyslně vydává jiným směrem (Casarosa se dokonce dle svých slov inspiroval stylem Hayao Miyazakiho), více než velmi fajn animace ovšem tentokrát nedorazila. A pak je tu ten příběh. Ten sice rozhodně není nejslabší, přesto je do jisté míry ohraný a především tak trochu působí dojmem, že se skutečně musela základní synopse ´´ dva podmořští chlapci musí přežít ve vesnici, kde jsou terčem a přitom se musí jejich přátelství podrobit lehké zkoušce ´´ roztáhnout na hodinu a půl. Hezky se přitom sice pracuje s přátelstvím, atmosféra Itálie tam je a sem tam se skutečně podaří přijít s nějakým kreativním a reálně vtipným nápadem, je jich ale pořád málo. A díky tomu si divák může snadno všimnout, že v tomhle případě u Pixaru dost možná celou látku tak trochu podcenili. Zvláště ve finále, kde se vše vyřeší až trochu příliš snadno. Spíše než samotnou animací spíše Luca zaujme velmi slušivým vizuálem. Skutečně pěkně se na to celou dobu dívá, Casarosovo čerpání odjinud je poznat a přitom si u toho jde tak trochu svojí cestou a skvěle u toho funguje i samotný soundtrack, který sedí k oné italské pohodě. Sám Casarosa se přiznal, že se chtěl původně k složení hudby oslovit Ennia Morriconeho, ten ovšem bohužel zemřel ještě předtím, než mohl tuhle hudební legendu oslovit. Přesto ovšem náhradní volba Dan Romer dokázala dodat funkční hudbu, která k oné atmosféře dokonale sedí. O Luce se toho dost pravděpodobně vlastně ani říct nedá. Poselství je očividné a funkční a onu přidanou hodnotu v oblasti homosexuální fanfikce si kdokoliv může ve svém zájmu přidat. Animace tentokrát není na úrovni Pixaru zrovna světoborná, přesto ovšem nadále velmi dobrá. Pixar tentokrát nepřišel s dokonale prokresleným světem, kdovíjak dobře napsanými i od sebe odlišitelnými charaktery a ani se světoborným příběhem a kdovíjak převratnou myšlenkou, přesto je to ovšem pořád fajn feel-good letní dobrodružství, které jen zamrzí v tom ohledu, že jde na poměry Pixaru spíše o rutinu. Osobně jsem i díky tomuhle lehce zklamán a považuji Lucu za prozatím nejslabší celovečerní pixarovku. O vyložený pokles ovšem pořád nejde, jen za sebe osobně doufám, že za rok (kromě originálního animáku Turning Red dorazí i sólové dobrodružství Buzze Rakeťáka ve vesmíru) bude důvod k radosti kvůli Pixaru o poznání větší....... () (méně) (více)
Všemi směry originální, přátelské, lidské a milé.. ()
Príbeh a nápad sú dokonalé. Titulný hrdina Luca je uhriaknutou morskou príšerkou túžiacou zažiť veľké dobrodružstvo. A začína koketovať s myšlienkou, že poruší zákaz svojich rodičov a vydá sa na súš, kde chce preskúmať v koži obyčajného chlapca ľudský svet. Tvorcovia sa tu môžu oprieť o atmosféru preslneného Talianska, v ktorom tamojšie mestečko dýcha životom, správne roztomilými obyvateľmi a je navyše podstatne rozmanitejšie a viac očarujúce, než sa na prvý pohľad zdá. Taliansky feeling je potom doplnený výbornou hudbou, odkazmi na (nielen) tamojšiu kinematografiu a ako vždy prvotriednou animáciou. Luca mi potom svojim spôsobom pripomína Dobrý ročník od Ridleyho Scotta. Renomovaní autori sa tu rozhodli vykašľať na ambície a jednoducho nám raz naservírovať dejovo jednoduchý výlet do Európy, ktorý diváka svojim feelingom, romantickým poňatím nádhernej lokality i hravosťou totálne uhranie. (24.5.2022) ()
Už když jsem se o tomhle filmu dozvěděl a když jsem k tomu viděl první trailer, bylo mi jasné, že na tohle prostě musím do kina zajít. Důvod je prostý. Je to hlavně kvůli tomu nápadu, který vlastně vždycky byl mým dětským snem (a dál se v tom pitvat nebudu), ale nikde jsem nenašel nic, co by mu bylo podobné. Teda jo, částečně tomu odpovídá Malá mořská víla a seriál H2O, jenže obojí mi přišlo vždycky moc holčičí a obojí mě i přes ten námět vůbec nezajímalo. Když se ale objevila Luca, skrytě jsem doufal, že by ty moje divné dětské sny mohly být konečně splněny - a tak jsem se dneska s pár obavami vydal do kina a odešel jsem naprosto nadšený. Měl bych pár drobných výtek k představení toho světa, ale jinak u žádné jiné nemám a strašně jsem si to užil - navíc vidět to jako dítě, možná by to byl můj vůbec nejoblíbenější film (ale takhle k tomu kupodivu taky nemá daleko, jen má silnou konkurenci). Je to hrozně milé, pohodové, optimistické, není v tom žádná velká akce a plyne to spíš pozvolně, ale zato dost funkčně, jelikož se mi povedlo naladit přesně na tu správnou vlnu s tím filmem (a kdybych to přehnal, tak by se to na Disney/Pixar film dalo označit i jako poetický film), ten humor v tom je takový jemný, ale přesto funkční a obejde se bez fekálního humoru, postavy jsou hodně sympatické a okamžitě si mě získaly... Navíc se mi líbilo, že máma hlavního hrdiny Lucy se jmenuje úplně stejně, jako moje máma, to mi ten film ozvláštnilo ještě víc. A ten nápad s hodnými vodními příšerkami, co poznávají svět na souši, jsem si pochopitelně zamiloval hnedka a to víc se mi líbí, že tak skvěle funguje, aspoň pro mě. Obávám se, že si to tu moc velkou přízeň nezíská a někteří od toho budou čekat takový ten animák, který se snaží být hrozně pro děti (humorem, postavami...) a zároveň hrozně pro dospělé (hlubší myšlenkou) typu V hlavě nebo Duše (akorát tenhle typ animáku moc často nefunguje tak jak by měl a nedokáže najít tu prostřední cestu mezi tím vším, takže u toho člověk nechápe, na koho to teda chtějí tvůrci orientovat především), ale Luca taková není. Luca ale ani není vyloženě jen pro děti, ale prostě takový ten "feel-good" film. Prostě film, u kterého se po celou tu stopáž budete cítit dobře, zapomenete na všechny starosti a naprosto si ho tak užijete. V tomhle funguje naprosto skvěle. Navíc úplně "prázdný" není, jelikož celý hodně je o důležitosti přátelství a rodiny - což sice rozhodně není originální téma, ale to mi překvapivě vadí úplně nejmíň a tady navíc funguje dokonale. I to prostředí slunné Itálie sem skvěle pasuje a přitom je nenucené a bez žádných násilně přidaných moderností, což taky dost cením. Za mě teda naprosté nadšení a dokonalé splnění mých dětských snů, které sice moji top 10 oblíbených filmů nenaruší, ale mezi mé ostatní oblíbené filmy co mám na profilu své místo najde určitě - a možná i v té top 50. Dokonce bych na to i klidně do kina zašel někdy znova, až tak moc se mi to líbilo. EDIT: Tak jsem udělal to, co jsem si slíbil, že nikdy neudělám - šel jsem na to do kina podruhé. Tentokrát už v tom sále se mnou dokonce i někdo byl, nicméně jsem to tentokrát viděl v originále s titulky a jsem z toho nadšený ještě víc. Navíc jsem si všiml promyšlených detailů (kopec, na kterém kluci ze začátku zkouší jezdit na vlastnoručně vyrobené vespě x kopec, na kterém probíhá cyklistická část závodů), konečně mi došlo i to, jak úžasný a dokonalý soundtrack to má a především jsem zjistil, že to vlastně je i do určité míry psychologický film. Čím víc nad tím přemýšlím, tím víc mi dochází, že to není jen "příjemná jednohubka bez čehokoli hlubšího", ale že v tom fakt nějaký přesah je. I s tím strýčkem Ugem, což dokazuje i ta potitulková scéna. Já fakt budu muset přehodnotit pořadí svých oblíbených filmů, protože tohle mě dostalo tolik jako už dlouho nic a ačkoli v tom možná vidím něco krapet jiného než ostatní, neznamená to, že si ten film nemůžu zamilovat. EDIT 1.5. 2022: I po osmém zhlédnutí se mi to pořád hodně líbí, možná snad ještě víc než po všech předchozích. Vidět to ještě jako děcko, tak je to pro mě film č.1 a to možná i bezkonkurenčně, ale hodně užít jsem si to dokázal i teď a to už je co říct. Mám ten film hrozně rád - ať už jeho neuvěřitelnou poetikou (na animáky od Pixaru až nezvyklou), tak i samotným příběhem, postavami, prostředím nebo dost silným závěrem i na několikáté zhlédnutí. A pořád si stojím za tím, že to má přesah a že to je i psychologické (na úrovni animáků pro děti), vlastně si za tím stojím snad ještě víc než předtím. Je to prostě moje srdcovka, nehledě na ten jeden dost zcestný výklad filmu, který už jsem ale skoro úspěšně odignoroval a tak si můžu Lucu po dlouhém rozhodování konečně zařadit mezi Top 10 oblíbených filmů :-) 5* () (méně) (více)