Režie:
François TruffautKamera:
Pierre-William GlennHudba:
Georges DelerueHrají:
Bernadette Lafont, Claude Brasseur, Charles Denner, Guy Marchand, André Dussollier, Philippe Léotard, Jean-Loup Dabadie, Gilberte Géniat, Michel Delahaye (více)Obsahy(1)
Stanislas Previne je mladý sociolog, který sbírá podklady pro svou práci na téma „ženy kriminálnice". Objektem jeho zkoumání se stane Camille Blissová, mladá žena ve výkonu trestu odnětí svobody za vraždu jednoho ze svých mnoha milenců. Camille je také podezřelá ze zabití svého otce a tchýně, i z pokusu o vraždu manžela a svého právníka. Prostřednictvím řady rozhovorů Camille vypráví svůj životní příběh a vysvětluje, jak mohla tak milá dívka jako ona skončit ve vězení. Pomocí osudového ženského šarmu se Camille podaří Stanislase přesvědčit o své nevinnosti. (Cinemax)
(více)Recenze (19)
Krásná černá komedie mistra všech mistrů Francoise Truffauta, při níž vtip a filmařský um útočí na divákovu duši a oko kadencí těžké nekonvenční zbraně... Skvělá zápletka, neuvěřitelné zvraty, brilantní smysl pro humor, který stojí v kontrastu k "vážnějším" režisérovým snímkům, ale v rukopisu a specifické poetice stojí tento film ve stejné lajně jako jeho slavnější filmy. Vzpomínám si, že podobně jsem se zasmál i u snímku Muž, který měl rád ženy, jenž v Truffautově filmografii zaujímá (podobně jako Hezká holka jako já i když je to v jádru vlastně smutný film) nezaslouženě opomíjené postavení. Zvlášťě se zde dá vyzdvihnout skvělé představení hlavní postavy v podání Bernadette Lafont, která nejenže dobře vypadá, ale i výborně hraje, ale pozornost si zaslouží film jako celek: "Subjekt často vyžaduje dárky, což ukazuje na potřebu uznání. Jakoby vlastnictví kompenzovalo nedostatek lásky. Mimoto zde máme možné rovnítko mezi sexem a hudbou - Paní Bliss si cení svého bendža a když uvážíme dvojsmyslný význam tohoto jevu, máme zde sublimovanou závist penisu..." :-) Tolik krásná konstrukce mladého profesora sociologie vycházející z Freudových teorií a která v kontextu této postavy vyniká zvláště vtipně..:)) Truffaut prostě uměl a já se jen musím smát, když na imdb u komentáře k tomuto filmu čtu: "Další podprůměrný film světově nejpřeceňovanějšího režiséra..." ()
Zcela mě to minulo. Po celou dobu jsem v této komedii neobjevil humornou žílu. Jen jsem více jak půl druhé hodiny sledoval hezkou, nicméně veskrze protivnou holku, která mi záběr od záběru lezla víc na nervy. ()
Taková nevydařená hra na Bliera, námět hodně dobrý, ale dynamika filmu hodně špatná. Zřejmě nejdéle mi utkví Marchandova gramofonová deska. ()
Úchvatná Bernadette Lafont - vůbec jsem se Stanislasovi nedivil, že i on nakonec Camille podlehl - o to více mnou otřáslo, jak to s ním nakonec dopadlo. Inu, jak se říká, kdo chce kam... Nádherná komedie, která se Truffautovi fakt povedla, nasmál jsem se u toho hodně, byť mě ten trpký závěr přiměl k mnoha úvahám o tomto typu žen, kterým je lepší se vyhnout (kníže Sternenhoch by mohl vyprávět). ()
Filmy slávneho Francoisa Truffauta ma oslovujú málokedy a nebolo tomu inak ani v tomto prípade. Kolovrátkový príbeh bez záchytných bodov, bez napätia a bez humoru som s problémami dopozeral. Ak by film nakrútil niekto menej známy a menej slávny, bolo by to na tri hviezdičky, ale Truffautovi nemôžem odpustiť, že jeho zámer vyznenia príbehu sa líši od toho, ako to dopadlo u diváka. Minimálne u jedného. ()
,,Väzenie je zvláštne. Rozdeľuje ľudí na tých, ktorí ho okusili, a tých, ktorí ho poriadne nepoznajú." Zatiaľ všetky filmy Françoisa Truffauta boli pre mňa veľmi príjemným "žánrovým" prekvapením zo staršej európskej kinematografie. Rovnako aj táto v našich končinách nie veľmi známa čierna komédia o väzenkyni Camille, žene, ktorá nepriamo spôsobila smrť hneď niekoľkým svojim osudovým mužom a ktorej príbeh sa odvíja pomerne originálnym spôsobom "na preskáčku" so súčasnosťou a čriepkami z minulostí. Tie vyťahuje pri rozhovore pre mladého spisovateľa-sociológa Stanislasa Previna a divák ich postupne vída v retrospektívnych scénach, zatiaľ čo popri tom aj pre S. Previna sa aktívne stretnutia s Camille stávajú osudovými v oveľa väčšej miere, než sa na prvý pohľad môže zdať. V momente po hudobnom vystúpení na slobodu prepustenej Camille ma tento pozoruhodný film trochu sklamal (zdanlivo) až príliš "americky" pôsobiacim happy endom, aby o chvíľu na to priniesol počas zostávajúcich 10 minút ďalšie nečakané a pomerne trpké zauzlenie. Samotný príbeh z Truffautovho filmu síce pôsobí napriek vážnej téme skôr zábavne, než silne, ale hlavne vďaka záverečnému zvratu obsahuje v sebe aj spoločensko-kritický podton k zamysleniu. (80%) (52 rokov filmu za 52 týždňov) ()
Musím následne trochu viacej skonštatovať, že z rovnej dvadsiatky filmov, ktoré som videl od tohto významného francúzskeho režiséra, sú práve tieto dva, a to spoločne so Ženou od susedov, tými úplne najzbytočnejšími a vôbec tými najchaotickejšími počinmi, aké počas svojej, inak mimoriadne úspešnej kariéry, nakrútil, čo má vskutku veľmi mrzí, že som musel nakoniec udeliť až takto strašne nízke hodnotenia... V druhom prípade za to konkrétne môže zrejme nielen tá, naprosto 'nevyspytateľná' protagonistka Camille Blissová, od ktorej môžu čakať postavy naozaj čokoľvek, a to ani nehovoriac o nás divákoch, ktorí sa tomu iba po celý čas hlúpo prizeráme, no v podstate sme rovnako bezbrannými, ako i jej potencionálne naivné obete, ktoré ešte ani poriadne nevedia, s kým majú vlastne čo dočinenia, ale aj ostatné faktory, medzi ktoré by som predovšetkým zaradil i povedzme dosť roztržitú réžiu... Je síce nesmierne príťažlivá, no jej extravagantné správanie, je oveľa "zaujímavejšie", ako jej celková figúra, s ktorou si mimochodom každého chlapa omotá okolo prsta... Výnimkou asi nebude ani sympatický sociológ, s ktorým vo väznici vedie intenzívne rozhovory. Scenár nás udrží v šachu, snáď až po záverečné titulky, kedy si konečne vydýchneme, že to už máme za sebou? My, diváci, jednoznačne, ale či aj kľúčová postava vo filme, tak to je diskutabilné. ()
Truffaut nezvykle odlehčený a svižný a se spoustou mrtvol. Nabízí nám humor černý, bláznivý, ironický, ale i laciný a nucený. Jedna z těch černých krimikomedií, kde záleží výhradně na vytříbenosti smyslu pro humor každého diváka, jak mu tento svérázný kousek padne do noty. Já soudím, že pobavit by se však měli úplně všichni. ()
Truffautovi se ve výkladových slovnících nezdálo slovo "kurva" dost dobře vysvětleno a tak se to rozhodl napravit celovečerním filmem. Na konci jsem se nesmál. ()
Limonádka. Co to odlišuje od série Četníků? Možná těch pár záběrů-mrtvolek, sem tam dlouhá zaumná jízda, ruční kamera anebo rychlejší střih. Bernadette je celkem fajn komenda. Průšvih je morálka toho - a to na obě strany. Žena jako kdykoliv ochotný objekt a muž jako kdykoliv ochotný objekt. Lehkonohá bezskrupulóznost. Vězení jako vrchol spravedlnosti. Co už. Truffaut to chrlil. Občas potěšení z vyprávění - to je na tom bohužel nejzestárlejší - všechny ty druhy narace. ()
V době vzniku by se mi to asi líbilo. Bylo mi dvacet a to má člověk komedie rád, protože si příliš neuvědomuje, že sám je jejich součástí. Když to posléze pozná, už ho komedie tak neberou. A většinou jsou to komedie spletitější než tato truffautovka, která má jeden směr a jeden cíl: "Cherchez la femme, pardieu! ()
Na to, ze to natocil Francois Truffaut /La Nuit Americain, Nikdo me nemá rad/ je to vyslovene priemerny film.No a mne k spokojnosti nestaci, ze akysi Previne zbiera podklady k svojej praci, do toho vedie dialog s akousi zenskou ... a dalej nic. len kopa planych dialogov uprostred planych kulis, tempo je take ... kadejake len zaujat nedokaze,...... slaby film, nudny... Truffaut si tu natocil len rezisersku rutinu : 50 % ()
Hezká holka jako já je svižně rozvernou komedií. Odlehčenou, místy vytváří škodolibé karikatury, spásonosná freudovská psychoanalýza světélkuje v rafinovaně bezelstné svůdnosti. Stigmata jsou současně potvrzována i znevažována. Mužský tělesný chtíč je podáván v romantické ironii manipulace a podléhání, přičemž obě roviny se volně proplétají a samovolně rozkvétají v neposedné rozveselení. Hezká holka jako já jsou hrátky s mužskou ješitností. Bezprostředně otevřená smyslnost je nejdokonalejším nástrojem splněných přání. Ústředním bodem kriminální komedie je Camille Bliss (živočišná Bernadette Lafont), diva prostého venkovského původu, zocelená reálnou tváří života do jedinečné oslavy podmanivosti ženské krásy. Bezelstnost protrhává hrany prostoduché důvěřivosti i rafinované koketnosti. Odevzdávající neodkladnost odzbrojuje rozumovou část a zatemňuje jí ztopořeným chtíčem. Prostá logika nezná morální překážky, vysněnému životu je nutné přinášet oběti bez zatížení svědomí. Hlavní mužskou postavou je Stanislas Prévine (sympatický André Dussollier), horlivě snaživý, studia dokončující, začínající sociolog. Školní znalosti a načtené poučky se dostávají do střetu se skutečným životem. Zářivé zdání osudové přitažlivosti romantického idealismu mládí je nejsilnější zbraní pro rozhodující úder osvobození. Důležitou postavou je Arthur (dobrý Charles Denner), přísný a šlechetný katolík a nadšený deratizátor. Důvěřivost, zapálenost, podlehnutí, výčitky a rozhřešení společné věčnosti. Výraznou postavou je Roger alias Sam Golden (velmi zajímavý Guy Marchand), požitkářský kabaretní zpěvák a obdivoval ženské krásy s rámusivou kulisou. Hlavním cílem je Clovis Bliss (zajímavý Philippe Léotard), Camillin vesnicky prostoduchý manžel, který se z jednoho ženského područenství dostává do druhého a zuřivě ho brání se zbraní v ruce. Výraznější postavou je také Murene (příjemný Claude Brasseur), podléhající i umně podvádějící právník. Sebevědomá drzost slaví své vítězství. Z dalších rolí: znepokojená a mravně pobouřená Stanislasova přítelkyně Hélène (sympatická Anne Kreis), hystericky odhodlaná Rogerova manželka Florence Golden (příjemná Danièle Girard), Clovisova lakotná, autoritářská a majetnická matka Isobel (dobrá Gilberte Géniat), na druhou stranu přetáhnutý Stanislasův právník Marchal (Michel Delahaye), němý Alphonse (Jacob Weizbluth), či starý a pobavený vězeňský dozorce (Gaston Ouvrard). Hezká holka jako já je plná života, smyslnost se nepovažuje za hřích, mužská ješitnost dostává ironický záhlavek a s temperamentní poživačností se nenuceně raduje. Trauffautova poetická estetika uchovává elegantní kultivovanost, nevulgarizuje a s upřímně veselou bezbranností pozoruje životního mumraje rej. ()
"A tak ma zneuctil, sviňa jedna." "Bola si stále panna, keď si ho spoznala?" "Tak pol na pol ..." Odľahčená komédia s kriminálnou zápletkou, ktorá dokáže pobaviť aj dnes, po 50 rokoch (humorom i príbehom). Ústredná dvojica, suchopárny mladý profesor sociológie Stanislas (André Dussollier) a prelietavá kriminálnička Camille (Bernadette Lafont), ma síce až tak nebrala, zato ma ale veľmi bavili niektoré vedľajšie postavy, predovšetkým muzikant Sam Golden (skvelý Guy Marchand) so slabosťou pre formule a naivný dezinsektor Arthur (Charles Denner). "Ak bude oslobodená, bude potrebovať živý kontakt s realitou.“ „Som pripravený ju kedykoľvek pretiahnuť. To je kontakt!" ()
Tenhle film němá kdovíjakou zápletku, ale dívat se na Bernadette Lafont, která od chvíle, kdy vleze na plátno na sebe strhává veškerou pozornost, je naprosto úžasný zážitek. Je zajímavé, že se tahle krásná a sympatická herečka neprosadila ve své době víc. ()
Tak konečně mohu prohlásit, že jsem viděl všechny Truffautovy celovečeráky, Ani tento mě nezklamal, je to taková milá krimi-komedie. Celkově asi nebude patřil mezi to úplně nejlepší z režisérovy tvorby, ale to mi nijak zásadně nevadí, protože Francois prostě neumí natočit průměrný (nebo snad dokonce slabý) film. Definitivně tak potvrdil pozici jednoho z mých nejoblíbenějších režisérů (z jeho jednadvaceti celovečerních filmů u mě ani jeden nedostal méně než čtyři hvězdičky). ()
Špatný film, spolu se Sirénou z Mississippi a s Příběhem Adély H. patří do mé svaté trojice Truffautových postradatelných filmů. Je možné, že nerozumím filmu. Humor nám zmizel do podprsenky osudové ženy, režisér se zamiloval do asociální zlodějky, přičemž vše je v tomto filmu očekávatelné ! Pro mě- vyložená ztráta času. Ještěže Truffaut natočil Rodinný krb, Ukradené polibky, Muž, který měl rád ženy, Ženu od vedle, Hebkou kůži.... Při sledování tohoto filmu zapomeňte na tyto filmy, Truffaut se na nás dívá z velká dálky. Z všedního příběhu zlodějky se dá vše zapomenout, mužům se vybaví výstřih Bernardette Lafont a co utkví v hlavě ženám z tohoto snímku ? ()
Jeden z nejlepších filmů, co jsem za poslední dobu viděla :) jestli budete mít na výběr, určitě se podívejte na film v originále, okouzlí vás nejen nádherná francouzština, ale také překrásná Bernadette Lafont, která tu hubu prostě nezavře :D a i když je svým způsobem trochu zvrácená, nemůžu si pomoct, ale celou dobu jsem jí fandila.. :D ()
Une belle fille comme moi možná svým vyústěním zrovna nepřekvapí, přesto jako film určitě potěší. Scény když malá holčička utíká tatínkovi s žebříkém, nebo když Stan na konci s pozvolna se rozplývajícím úsměvem sleduje triumfující Bernadette Lafont zachycují sice zmar, smutek či tragedii, přesto jsou svým způsobem velmi komické. Proto i přes určitou hrdinčinu otravnost lehce získá Paní Bliss divákovy sympatie. ()
Reklama