Režie:
Adam SedlákScénář:
Adam SedlákKamera:
Dušan HusárHudba:
Oliver TorrHrají:
Adam Mišík, Marsell Bendig, Sergei Barracuda, Anna Fialová, Jan Révai, Alfons Llupi, Vojtěch Vodochodský, Roman Motyčka, Valentin Torač, Kamila Trnková (více)Obsahy(1)
Hlavní postava Alex v podání Adama Mišíka prodává ten nejlepší kokain v Praze, dealování chce ale jednou provždycky nechat. Jeho snem je prorazit v rapu a nahrát svůj vlastní banger. Navíc se s ním rozchází jeho holka a chce jí dokázat, že na to má. Tahle noc je pro změnu jako dělaná. Kamarád Láďa totiž pro feat zařídil rappera Barracudu a to znamená vstupenku mezi top hráče. Jenže tahle vstupenka nebude levná a Alex s Láďou musí během pár hodin sehnat hromadu peněz. Vyrážejí proto na šílenou a adrenalinovou jízdu nočním městem, aby prodali všechny drogy, co doma ještě našli. (Bontonfilm)
(více)Recenze (489)
Punková feťácká komedie s kadencí vtipných nadávek a hlášek a dramatickým vyvrcholením, které jí dodá vážnou tvář. Kreativní střih a autentická forma hektické ruční kamery (mobilu) filmu nejen dodávají solidní drive, ale dělají zábavným i jeho jinak řídký příběh. I když těch rozkmitaných detailů tváří je pro kino plátno přespříliš. Hloubka Mišíkova výrazového herectví v poslední scéně prozrazuje jeho největší životní trauma, když jako dítě chtěl a nedostal zmrzlinu. Film si užijete o to více, pokud neznáte formálně podobné, ale scénáristicky vyspělejší dílo bratrů Safdiů (především Uncut Gems). ()
S velkým předsudečným despektem jsem mačkal plej v domnění, že se dočkám nějaké náctileté pičočalamády pro sociálně síťově angažované vymatlance, kterou ihned spláchnu do hajzlu. Och, jak jsem se v Toho žita hospodáři krutě zmýlil! Dostal jsem totiž na naše lůzry a hnoje nebývalý, mrazivý až znepokojivý výlet do sice hnusného, ovšem reálného světa potratů dělnické třídy, vyrachtaných živlů, naprosté mentální spodiny, smažek, hokynářů se „smíšeným zbožím“ a kraniálně vylízaných instapičinek, vkusně balancující mezi Trainspottingem a Mandragorou. Tady trochu prrr, jen dramatická hyperbola, honiči hned nebudou stahovat kalhoty, zas tak explicitní to není, jen děsící, s čím vším tu musíme obývat Zeměplacku. Kupříkladu i s prvotřídně vymaštěnou solvinou, pissničkářem, tedy vlastně recitátorem blahoslavených s vkusně pokerovanou držkou a la Bory, obskurně odporným pičusem, kterého kdyby jiné lopaty neposadily do vaty, doteď somruje na piko před Kauflandem u Karolíny. K těm všem pozitivům to má i naprosto skvělého cigoše, fuckt klobouček, more, a i mimo plátno odpudivě slizká buznička, Mišík junior, to bez blonďatého žužupřelivu a v neteplouškých hadrech dal k mému velkému překvapení totálně famózně. Takže hluboká poklona, pane Sedlák, doufám, že to mezi těmi korektně zdegenerovanými, pozlátkovými pamrdy dneska klapne, a Vy i díky té trapkoceně budete moci s těmi parádními sondami do žumpy utěšeně pokračovat. ()
Nejprogresivnější český film posledních let. Adam je prostě jinde. ()
Rap, ten kolovrátkový styl hudby, fakt neprožívám a proto jsem byl opravdu překvapen, že se u filmu, který s ním úzce souvisí, budu tak dobře bavit. Je to dáno hlavně tím, že ona sociální skupina, zobrazená ve snímku, je podána určitě zajímavě, snaha hlavního hrdiny (jakkoli lehce úsměvná), zase skrz vypjaté situace, ale hlavně - objev jménem Marsell Bendig a vtipné hlášky z jeho úst jedou víc než onen řízlej koks. Ale Domestik, předchozí projekt Adama Sedláka, se mi líbil mnooohem víc. Uvidíme, co seriál Adikts. 70%. ()
Tahle subkultura je mi zcela cizí, například o existenci toho srandovně pomalovaného drsného pána jsem ještě do středy vůbec neměl tušení. Tématem a postavami mě tedy BANGER. míjí asi nejvíc, jak to jde, ale přesto musím ocenit, že tu v Česku takový film vzniknul. Scénář jako celek dává smysl (ale problémy mám s určitými jednotlivostmi), zahrané je to fajn, komediální timing u dialogových výměn mezi Mišíkem a Bendigem na jedničku. Lehce bych ubral memíček. (56th KVIFF) ()
Hodně nápaditý, originální, během sledování mi bylo až fyzicky zle z toho, co se na scéně děje. Přitom prvních deset minut jsem myslel, že to vypnu. Ten styl, jak je film natočený, je hodně specifický a chce hodně sebezapření setrvat. To je ale po zásluze odměněno výbornou, neobvyklou a na české poměry hodně jedinečnou filmařinou. Banger. je prostě banger. Adam Mišík a Marsell Bendig tu hrají nadpozemsky a musím říct, že bych to do nich ani náhodou neřekl. ()
Silně autentické dílo, natočené handheldem na iphone, plné hlášek ze života, přirozených výkonů a silné vize. Tahle jednodenní naháněčka za snem udělat Banger se Sergeiem Barracudou, který všem ukáže a vše vyřeší si nakonec může vybrat těžkou daň. Silné témata, silná vize, silné provedení. Opět jen menší problém s tempem a jasnou předvidatelnosí lehce průhledného scénáře, jinak totální autentická jízda! ()
Chvíli trvá, než se to rozjede, nebo než si zvyknete, ale odměnou je velká zábava. Hlavní dvojka se skvěle doplňuje. Hrajou výborně a věříte jim to. Asi nejvtipnější je kšeft na rozlučce se svobodou arogantních korporátů. Potěšila mě překvapivě znepokojivá futáž z Pejska a kočičky. ()
B̶a̶n̶g̶e̶r̶ Bendig / Dokonalý přesně do šlapky v posteli / Feel good film násilně vyměněn za feelsbadman.jpg / Adame kurva nemoralizuj neni to chill / Šla bych na to okamžitě znova / Rybí Sergej je namaskovaný David Černý change my mind ()
BANGER. není žádný sophomore slump, jak se označují druhé počiny tvůrců, kteří nedokázali dostát vysokým očekáváním i kvalitám prvního - průlomového - počinu. Sice preferuji debutový DOMESTIK, protože mám slabost pro tělesné horory, ale tahle variace na noční thrillery/černé komedie, situované do jednoho dne a konstruované kolem vršení pro ústřední postavu čím dál tím horšího (PO ZAVÍRACÍ HODINĚ, DRAHOKAM...), je taky výborná.__________ Dosavadní pokarlovarské přijetí je dost odvislé od míry vnímané autentičnosti (realismus v zachycení nočního života, promluv včetně vulgarit a slangů, snímání na mobilní telefon) a její údajné ztráty v druhé polovině, která je pro některé až příliš moralizující. Docela paradox u díla, které je celé založeno na narušování iluze, její ztrátě, což se projevuje jak v tematické, tak i formální rovině. Jednak se protagonista žene za iluzí úspěchu v konkrétním hudebním žánru, ale má leda na zcela jiný, změkčený, byť tvrdě odžitý. Ústřední postava je obsazena někým, komu díky mediální image i jím produkované hudbě anebo předchozím hereckým výronům nevěříme, že by svedl být potetovaný a nafetovaný raper/hip-hoper a drsný hoch z ulice, což si během sledování máme uvědomovat. Jednak se natáčelo na mobil, jenže místo přiblížení se skutečnému skrz technologii (jako v tuzemském exploatačním selhání MĚSTO) je upozorňováno na technologii a médium: záběry se neustále rozostřují a zaostřují, těkají, případně vypadává zvuk. Do toho - jako další distancující, dění i počínání postav jízlivě komentující - jsou vkládány virální videa, která užívají jazyk jedná generace proti ní. Po SEMESTRU i LIKE HOUSE je BANGER. dalším Sedlákovým počinem, který je črtou generace, využívá nová média a technologie, které ji definují, zároveň představují její možnou zkázu.__________ A hlavně se narušuje iluze vyprávění. Odchylováním se od toho konvenčního s ohledem na styl, který na sebe a svou umělost strhává pozornost (akcentování natáčecí technologie a jejich limitů, práce s náladotvornými barvami v různých prostředích, souvztažnost mezi nimi) a ideologickou zatíženost montáží (virální glosy). Podvrací se i iluze ohledně šťastného vyřešení osobního (vztah) skrz pracovní (prodej říznutých drog pro zisk peněz na natočení hitu s jedním raperem/hip-hoperem), případně se ironizuje jeden konkrétní mýtus (gen Z Orfeus není nadaný a svým umem nestrhává pozornost davů; pro záchranu své Euridice se vydává do "podsvětí", ovšem skutečným podsvětím se ukáže být společností akceptované: všechno a všechny si kupující vyšší /střední/ třída mediálních celebrit a zlaté mládeže). Jeden akademický arbitr - přes studentky a ekologicky ohleduplné jezení burgerů, dovážených avokádových toustů a častého cestování do zahraničí - si na adresu BANGER.a hravě vyjádřil, že jde o "zesílenou kokainuitu". Není to ale úplně přesné, protože - pokud bych měl přejmout dealerskou hravost co do práce s filmovědnými pojmy - vedle kokešovského (konzervativního, klasického) vyprávění je toto kombinováno s narací pikometrickou (aka parametrickou, kdy styl vystupuje do popředí a dílo se uskupuje do vzorců) a hiphopově-materialistickou (aka historicko-materialistickou, kdy se vše podřizuje určité ideologii, čemuž je uzpůsobena montáž a typizace postav).__________ Adam Sedlák si může být po tomhle jist, že jeho jméno a jeho ksicht bude známo, i když si ho peklo zavolalo tam nahoru (na festival do Varů). () (méně) (více)
„JÁ POTŘEBUJU SÁŘE UKÁZAT, ŽE NA TO MÁM, ŽE ZA NĚCO STOJÍM. POTŘEBUJU, ABY TI ZMRDI ZNALI MOJE JMÉNO, MŮJ KSICHT“… Kurevsky autentickej pohled na svět, kterýmu nerozumím… Dva vymaštěnci, noční Praha a přehlídka kupců bílejch sraček. Do toho ten dementní song… GENIÁLNÍ! Film je poučnej jako prase, jen je třeba si před jeho projekcí našprtat pár slovíček: Banger – údernej rapovej song/ Track – písnička/ Di do píči – odejdi/ More – kamaráde/… Nejvíc mě dostala ta odvaha dojít až na tu dramatickou „dřeň“. To se u českejch filmů nevídí. A nečeká (stejně jako duo Černý – Černý). P.S.: Mišík fakt dobrej! /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Chtěl bych vás všechny pochcat. 2.) Miluju, když mám bílej rypák (a je jedno vod čeho). /// PŘÍBĚH **** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ ** ()
Mořská nemoc/epilepsie report: 100% pravděpodobnost zeblití. Sledovat výhradně s páskou přes oči a v přítomnosti tlumočníka pro slepce. ()
Za mne trochu zklamání. Celkový look filmu je docela amatérský, ale to se dá překousnout. Herecky je to v pohodě. Mišík hraje autenticky a Marsell Bendig je na filmu nejlepší, byť mu občas šlo špatně rozumět. Dějově to je jednodušší a doufal jsem, že film bude jednak o více postavách, tak půjde více do extrému. Čekal jsem pořádné rave party a ani po stránce drog to není natolik intenzivní, jak filmy Evropské či Americké. Progresivní forma v CZ je sice vítaná, ale takový Vyšehrad byl po všech stránkách úplně jinde. 6/10. ()
Anděl Exit, verze 2.022. Stejně jako tehdy v případě projektu Vladimíra Michálka se kolem nového projektu Adama Sedláka vyzdvihuje jeho modernost a aktuálnost, byť s mnohým z toho lze polemizovat. Z pozice čtyřicátníka se nebudu vůči filmu od třicátníka o dvacátnících pouštět do hodnocení toho, jak adekvátní, nebo ne je zdejší vyobrazení étosu mladších generací. Nicméně je patrné, že spíše než jako autentická výpověď funguje "Banger" coby našlápnutý mix stylů a žánrových elementů. Sedlák intermediálně spojuje bezprostředně působící estetiku stylu devadesátkových post-Dogma 95 bijáků s dnešní zkratkovitou expresivností internetové audiovize, kde se také mísí domnělá autenticita s povrchní stylizovaností (i reklamní estetikou) s cílem co největšího efektu. Podobně pak v jednotlivých peripetiích sice vyzdvihuje reálná prostředí a osoby, ale spojuje je typicky žánrovým vyprávěním, opět evokujícím devadesátkové fláky z tradic tarantinovek a guyritchieovek. Také s těmi nejlepšími z nich pak sdílí nejen jejich zábavnost a dravost, ale také žánrovou schematičnost, jíž lze omlouvat naivitu a tezovitost v jednání postav. Z nedávných rozhovorů se Sedlákem sálá skepse, až dokonce vyhoření stran české kinematografie. Tím spíš ale "Banger" fascinuje nejen svou dravostí a sympatickou mimoběžností vůči aktuálním trendům, ale ostatně také jako vynikající komerční projekt, který se může chvástavě vydávat za alternativu. ()
// Breaking Bad z TikToku s jednou z nejzábavnějších vedlejších postav českého filmu za posledních pár let. Stejně ale doufám, že to moc lidí neuvidí, a zejména těch mladých. Já vím, blbý, ale důvěru, že si z tohohle odnese cokoli dobrýho, ve mně džen zí doteď holt fakt ničím nevzbudila, spíš naopak. 8/10 ()
"Naše blbý děvky, všechny bych je pochcal / Lidi z naší smečky, všechny bych je pochcal / Tvojí mámu, tvojí ségru, tvýho fotra, všechny do jednoho by jsem z nich já pochcal..." Několik filmů o drogách už u nás vzniklo, žádný z nich to ale neudělal takhle dravým a progresivním stylem, jako právě Banger.. Zpočátku černohumorná satira o dvou kamarádech (dealer a nonstop feťák) se zhruba v polovině filmu překlopí do těžkotonážní tragédie, která si příliš nezadá s tou z kultovního snímku Requiem za sen. Sedlák si svou pozornost umí získat, a to hlavně popkulturními odkazy a efektními vsuvkami (důchodcovská bota, AZ-kvíz nebo Jak pejsek s kočičkou vařily dort), největší trefou do černého se ale ukázala šťastná ruka při castingu. Bendig si toho Českého lva rozhodně zasloužil a Mišíkova proměna z módního slizáka na dealera a rádoby rapera je prostě fantastická. Takže klobouk dolů a já si jdu posvítit na Sedlákův Domestik. ()
Velmi dobře fungující (aspoň na české poměry) pološílená hypnotická sonda do světa, který neznám a nechci poznat, ale přesto je fascinující. ()
Marcel Bendig je král! ()
Plné energie a agrese - v dobrém slova smyslu. Možná by to na konci nemuselo nabrat až takový formát over the top morality (ne ve smyslu "drogy jsou špatné", ale erbenovsky-antického osudového trestu za osobní transgresi), ale to vadí jen trochu. Mišík se pro roli narodil, ale opravdový objev je Marsell Bendig, kterého chci příště v hlavní roli, ne jen jako sidekicka. ()
8/10 – Jedno z největších překvapení letošního roku. Film BANGER mě zpočátku nechával zcela chladným, protože k osobnosti Adama Mišíka, který v něm ztvárnil hlavní roli, jsem měl, a koneckonců ještě pořád mám, jisté výhrady. Nicméně to se změnilo, jakmile jsem se dozvěděl, že s tímhle vcelku nenápadným českým projektem má co do činění Sergei Barracuda – jeden z nejuznávanějších českých rapperů, jehož texty si za jeho více jak desetileté působení našly cestu k desetitisícům fanoušků, včetně mě. Pak jsem se podíval na trailer, který téma filmu prodává na výbornou a šlape jako hodinky. Tak se z filmu odloženého na neurčito stala kinopriorita číslo 1. Samozřejmě jsem uvnitř hořel zvědavostí, jestli to bude parádní jednohubka z rapové popkultury, anebo jen beztvarý odvárek s neúmyslnými sebeparodickými prvky. Kromě toho, když už si mě snímek jednou získal, nechtěl jsem si ho nechat ujít. Tuzemské filmy bývají po skončení jejich tour po kinech často nedostižné celé měsíce – Zátopek nás na sebe nechal čekat celý rok! Zkrátka jsem se tak nějak ze dne na den nadchl a za týden už vyrazil do kina. Stavím to do kontrastu s Janem Žižkou, na kterého jsem trpělivě čekal dobrý půlrok. No a naplnil BANGER má očekávání? To si pište! Vyklubal se z toho sice trošku prvoplánovitější film, než jsem doufal, ale už jenom vidět záběry z videoklipů Sergeie Barracudy na IMAX plátně je pro průměrného rapového feťáka po čertech silný matroš. Nikdy by mě nenapadlo, že se něco takového uskuteční a že budu moci uvelebený v kinosedačce kývat hlavou do rytmu Pouliční ekonomické, Cizích tváří, Budem se mít fajn nebo třeba 713. "Vedle sebe řidič, pravá ruka z okna. Tvá holka sedí vzadu, věř mi, že zvládne oba. Parkujem před tvým domem, jakože kurvo co je. Jedna věc je jistá, nepřišli jsme vrátit klíče." Pokud bych odhlédl od hudební stránky, ve které zcela okatě nadhodnocuju a ještě to drze přiznávám, máme tu solidní dějovou kostru o životem zdeptaném mladíkovi jménem Alex, který se právě vymotal z drogového byznysu, živí se rozvozem jídla a ve volném čase se snaží prosadit jako rapper. Toho si zahrál právě Adam Mišík a za výkon, který podal, si zaslouží respekt. Nikoliv Oscara, respekt. V hraní mu velmi zručně vypomáhá kameraman Dušan Husár. Trochu netypicky filmaři zvolili metodu shaky cam v kombinaci s nekonečnými close-upy na obličeje protagonistů, což jednak vytváří nevšední divácký zážitek a činí to snímek snáze zapamatovatelný, na druhou stranu to však divákovi znemožní pozorování emocí na tvářích herců, takže to potenciálně mohl být vypočítavý krok určený k zakrytí hereckých nedostatků. U některých scén bylo blikání a třas dohnán do krajnosti, až jsem si říkal, že jestli se na tohle podívá nějaký epileptik, tak to s ním zaručeně švihne. Jinak ke scénáři a režii Adama Sedláka je samozřejmě snadné najít kupu výhrad, takže kdo si bude chtít rýpnout, si rýpnout může velice snadno, ani nebude muset dlouho přemýšlet. Za mě nevídaně drsný vhled do života mladého dealera vychovaného ulicí, zpracovaný s se značnou precizností. Režisér nezapomněl nastínit Alexovu zvířecí povahu, ale zároveň jasně vytyčil hrdost a morálku, přes kterou nejede vlak. Kdybych měl ještě něco pochválit, tak to budou určitě dialogy, které jsou napsané jedna báseň. Přemýšlím, jestli Adam Sedlák některé z nich přímo odposlechl. V tomto ohledu odvedl velmi dobrou práci. Top hláška: "Všechno, co jsem měl, se proměnilo v prach. Jediný, co ve mně zbylo, je strach. Že nebudou znát moje jméno. Že nebudou znát můj ksicht." Verdikt: "No byl to prostě banger, co vám mám povídat." () (méně) (více)