Režie:
Roger MichellScénář:
Hanif KureishiKamera:
Haris ZambarloukosHrají:
Peter O'Toole, Leslie Phillips, Jodie Whittaker, Vanessa Redgrave, Richard Griffiths, Ashley Madekwe, Tom Brooke, Bronson Webb, Andrea Riseborough (více)Obsahy(2)
Vysloužilí herci Ian a Maurice jsou dávní kamarádi. Oběma mužům je hodně přes sedmdesát, díky svému přátelství se však útrapám stáří snaží čelit s neutuchajícím humorem a nadhledem. Jejich ustálený a zavedený způsob života se změní, když se k Ianovi nastěhuje jako pomocnice v domácnosti mladičká příbuzná z venkova. I když je protivná, nevychovaná a nevzdělaná, světáckého Maurice osudově okouzlí. Pro něj je Venuší z Velasquezova obrazu. Snímek scenáristy Hanifa Kureishiho a režiséra Rogera Michella, zabývající se vztahem třiasedmdesátiletého muže a devatenáctileté dívky, je navzdory tématu prost jakékoliv laciné skandálnosti a předkládá citlivě natočenou úvahu o herectví, stáří, mládí a nalezení vnitřní rovnováhy. Na sklonku života i na jeho počátku. Ke kvalitě snímku zásadním způsobem přispívá herecký koncert pětasedmdesátiletého Petera O'Toolea, který byl za svůj výkon nominován na Oscara. Pozadu nezůstává ani třiaosmdesátiletý Leslie Phillips a debutující Jodie Whittakerová. Nepřehlédnutelná je i Vanessa Redgraveová v roli bývalé Mauriceovy manželky. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (109)
Příjemné a velice originální nenáročné drama, které téměř celé táhne Peter O'Toole, ale kupodivu na to i v tomto pokročilém věku stále stačí. ()
Decentně natočený (tak trochu umělecký) film o hvězdnosti, stáří, mladí a nalezení vnitřní rovnováhy. Na sklonku života i na jeho počátku... Dále viz poznámky ()
Oscar 1 nominace: Herec HR - Peter O'Toole ()
Úsměvný, přitom hodně smutný příběh o dvou vtipně kooperujících stařících na sklonku života. Oba dva vědí, co přijde, že to přijde brzy a že už si před tím moc neužijí, přesto nepropadají beznaději a s morbidním humorem sobě vlastním prožívají (v rámci svých možností) každý den naplno. Společné scény dvou legend britského filmu patří k nejvtipnějším a tu více, tu méně kulantně říkají, že ve stáří vás sice bude všechno pekelně bolet a každý nový den, do kterého se duchem přítomni probudíte, tiše proklejete, přesto budete (v ideálním případě) člověkem vnitřně smířeným a vděčným za předchozí roky. Temnější stránku stáří, momenty, kdy v osamoceném, potemnělém pokoji prázdně hledíte do zdi, film rovněž neskrývá, celkově má jeho poselství tak jako tak nejblíže k Churchillově „Stárnout začínáme, když rezignujeme na mládí“. Nabízí se srovnání s českým Babím létem, které je ovšem oproti Venuši milým nostalgickým pohlazením po duši a bolestivější témata obchází velkým obloukem. Zápletka přitom vychází z prosté a logické myšlenky, že pro oko muže nad osmdesát je pohled na krásné ženské tělo stejným potěšením jako pro oko dozrávajícího pubescenta. Roger Michell nikdy nezachází za hranice dobrého vkusu, své hrdiny odhaluje spíše duševně než fyzicky. Některé letitější fanynky Petera O’Toolea, řekněme ty, jež mohly Lawrence z Arábie vidět krátce po jeho premiéře, by přesto mohlo pohoršovat, co tam ten starý chlípník činí. Být o pár desítek let starší, asi mi to nepřijde tak komické. 75% Apendix: Těm, jež téma Venuše zaujalo, bych doporučil komedii Poslední sbohem, kde šarmantně umírá Peter Falk. ()
║Rozpočet £3milióny║Tržby USA $3,347,411║Tržby Celosvetovo $7,261,490║ ()
Scénář: Hanif Kureishi .. ...ta překrásná fascinace. ()
Na tomto filme je nadherne to, ze sa neviete rozhodnut, ci citite k hlavnym hrdinom lutost, hnus alebo obdiv. Kedze som v Anglicku pobudla nejaky ten tyzden, tak mi je prizvuk a konanie mladej britskej mladeze uplne zname a zaroven neskutocne odpudive...Ale to nic nemeni na skutocnosti, ze tento film je nadherny...Krasny epos o priatelstve, tuzbe a neskuocnej vypocitavosti... ()
Mužský kontrapunkt k ženské Matce, který místo stařecké uslintanosti přichází s fetišizací. Místo dramatu spíš komedie, ale hořká, překvapivě rychle plynoucí, ale chladná a odtažitá, nejhůř vykalkulovaná a dramaturgicky neuvěřitelně vychytralá a laciná ve všech zvratech, v závěru dokonce i schématická. Scénáristicky vynikající, i když ty odstředivé momenty s přáteli a "bývalou" manželkou jsou redundantní, navíc narušování fikčního světa vytrhává z fikce a v tom okamžku divák ztratí kontakt s dílem. Ale pokud někdo na tuhle spíš televizní inscenaci, moc málo využívající zajímavý motiv zrcadlení, zavítá, je to kvůli O´Tooleovi a scénáři. V tomhle ohledu by, předpokládám, neměl být zklamán. ()
Nikterak výjimečné, ale ne moc sentimentální a pěkné... ()
Netuším proč, ale mě prostě to stáří dojímá... ()
Před filmem bych neřekl, že Peter O'Toole dokáže být v pokročilém věku takový kabrňák a balit o dvě generace mladší holku. A činí tak nenuceným a šmrncovním způsobem, že člověk nemusí být gerontofil, aby tomu roztomilému páprdovi držel palce. Úsměvná linie snímku funguje též zásluhou starého morousovitého O´Tooleova spoluhráče. Vážnější akcent v druhé polovině nemění nic na tom, že Venuše je veskrze milým, pohodovým a citlivým snímkem, za který byl O'Toole nominován na Oskara opravdu po právu. ()
Když pominu tu podle mě nedůvěryhodnou přisprostlou mluvu starých pánů a ne úplně dobře napsanou roli zlatokopky, byl jsem celkem spokojený. Atmosféra snímku, i když převážně smutná, je na druhou stranu docela příjemná, pohodová, sem tam se najde něco k zasmání, ale i k zamyšlení. Jinak film samozřejmě stojí na 2 kmetech, resp. na perfektním Peterovi O'Toolovi. Konec byl docela logický a já tenhle pohled na vyrovnávání se se stářím a nalezením nové Venuše (což nejspíš potkává většinu mužské populace) hodnotím slušnými 4*. "Nešahej na mě!" - "Na chvíli jsem si myslel, že mi neslouží nohy." - "To není důvod se na mě pověsit. Prostě normálně spadni na zem." ()
Óda na donchuanství s příměsí casanovství na sklonku života. Pro někoho příjemné setkání s realitou, která je někdy nepříjemná, pro někoho prázdné tlachání s příměsí karikatury teenagerky. ()
Nádherný opus o poetike priateľstva a tragikomike stárnutia, o živote... a vôbec. Že je Peter O'Toole Pán herec viem už dávno, ale v tomto prípade mu prekvapivo dobre sekunduje mladá a neskúsená Jodie Whittaker. ()
Ano, herci sice výborní, ale humor mi připadal až na pár výjimečných hlášek nepatřičný a ubohý. ()
Filmů s podobným tématem byly už natočeny snad veletucty, nicméně žádný z těch, které jsem já viděl, nebyl hlavním představitelem zahrán tak fantasticky, jako tento snímek, jehož ozdobou je herectví Petera O'Toolea. Málokterý film byl též tak výborně napsaný. Kdepak, neodvažoval bych se srovnávat tento skvěle vystavěný příběh s nádechem romantiky s Babími léty či Vratnými lahvemi, toto je jiná liga. Venuše je příběh nejen o vztahu starého muže a mladé dívky, je současně příběhem dvou různých (vlastně neskutečně diametrálně odlišných) světů, kde na jedné straně stojí vzdělání, kulturnost, přirozenost, zkušenost, charisma... a na straně druhé jednoduchost, povrchnost, křečovitost. Za vše hovoří scéna, v níž Maurice recituje Venuši Shakespearův sonet a ona jemu na oplátku text nějaké stupidní slátaniny "moderní" popmusic. Příběh starého herce a mladé ošetřovatelky má nádech romantiky, která však naštěstí nesklouzne v plytkost banálních příběhů červené knihovny, čehož jsem se coby největší katastrofy obával v první půlce filmu. Naopak jde o jemnou pygmalionskou variaci, která je duchaplná a skvěle vygradovaná. Venuše je film vtipný, plný krásné ironie, nadhledu, je to též emocionální lahůdka, která se nevyžívá v primitivních popisech mezilidských vztahů, jichž jsou plné televize, nýbrž do hloubky proniká pod povrch všech zůčasněných postav. Zkrátka vynikající film! ()
Mělo to poetiku i rácio... Ne, chci říct, že se mi film docela líbil. Příjemné herectví a neobvyklý vztah.. ()
Není to jen herecké sólo Petera O'Tooleho, tenhle film je přece jen složitější. Tak trochu vážný, trochu humorný, ale vše má své místo a výborně do sebe zapadá. Jodie Whittaker mi zprvu přišla úplně nezajímavá, ale i tenhle dojem za chvíli zmizel. Vztah obou postav je postaven na úplně jiných základech než je jakýkoli druh romantiky. A oba to vědí! Už jen díky tomu scenárista obloukem minul celou řadu klišé. ()
42nd KVIFF 2007 - HORIZONS - Horizonty ()
Specialista na romance Roger Michell, tentokrát nechává proudit velice nestandardní lásku mezi starcem a mladou dívkou. Decentní, občas až umělecký snímek na téma stáří a lásky. ()
Reklama