Režie:
Aaron SorkinScénář:
Aaron SorkinKamera:
Phedon PapamichaelHudba:
Daniel PembertonHrají:
Eddie Redmayne, Alex Sharp, Sacha Baron Cohen, Jeremy Strong, John Carroll Lynch, Yahya Abdul-Mateen II, Mark Rylance, Joseph Gordon-Levitt, Ben Shenkman (více)VOD (1)
Obsahy(2)
To, co bylo v roce 1968 zamýšleno jako pokojný protest proti sjezdu demokratů, se změnilo ve vlnu násilí a střetů s policií. Organizátoři protestů, včetně Abbieho Hoffmana, Jerryho Rubina, Toma Haydena a Bobbyho Sealea, byli obviněni z podněcování nepokojů a soudní proces, který následoval, je jedním z nejznámějších vůbec. (Netflix)
(více)Recenze (402)
"Nic jako politický proces v Americe neexistuje" Téměř padesát let po válce, za kterou se stydí největší "demokracie" na světě a půlka toho světa se tedy musí stydět s ní, tu máme po Četě , Apokalypse a Forrestu Gumpovi konečně užvaněný příspěvek tehdejších amerických pirátů s květinovou vlajkou. Jak jednoduché to všechno je, na jedné straně stojí karikatury mocí posedlých a na straně druhé vtipní intelektuálové a svázaní černoši. Vím naprosto přesně, na kterou stranu se přidat. Na jedné straně politický hnůj se současnými až nechutnými souvislostmi, kdy má moje pacifistická podstata chuť přetáhnout obuškem pár omylem agresivních žlutých vest nebo opíchat nějaké to X, aby si konečně vybralo. Na straně druhé naprostý souhlas s verbalem a spoustou ostatních, natočené je to naprosto úžasně. Měknu a tak místo protestní jímky vykydám čtyři hvězdy. A už se musím konečně kouknout na něco od Leni Riefenstahl, očekávám podobný zážitek! ()
Celý čas som hľadal tie dôvody, pre ktoré mnohí označujú tento film filmom roka. Nenašiel som ich. Dlhá vykecávačka v súdnej sieni, ktorá len tak náhodou vyšla pred prezidentskými voľbami a čistou náhodou pasuje do kariet demokratom, BLM, protestom proti polícii a neomarxistom. Ani silný zážitok, ani nejakú stopu v duši z posolstva tento príbeh vo mne nezanechal. ()
Film šlape od začiatku do konca. Dosť dobrá dráma zo súdnej siene. Odporúčam. ()
Je to taková fraška u soudu, která ale ukazuje chybující systém v posuzování demokracie a rasismu atd. ()
„Súdny proces s chicagskou sedmičkou” , mi bol vskutku až doteraz absolútne neznámy, skrátka sa tak extrémne dôkladne (ne)venujem aktivistickým agitkám z konca 60. rokov, dvadsiateho storočia, keď som ani poriadne nevedel, alebo si jednoducho už vôbec nepamätal, kto boli vlastne týmito náruživými demonštrantmi, menovite vyberám niekoľko zvučných mien, trebárs - Tom Hayden, Abbie Hoffman, či ešte aj Bobby Seale, ale zase sa celkom vyznám v tých typických, protivojnových náladách, pretože viem, že sa kvôli vojne vo Vietname, vo veľkom protestovalo, a toto je iba »hŕstka« z nich, ktorým to chcela federálna vláda USA i náležite spočítať so všetkými úrokmi, na čele s nahluchlým sudcom, menovcom Juliusom Hoffmanom, že v podstate títo obvinení z podnecovania nepokojov, tvorili nakoniec 3 skupiny, a to konkrétne: Študenti za demokratickú spoločnosť (SDS), Medzinárodná strana mládeže (Yippies) a Národný mobilizačný výbor na ukončenie vojny vo Vietname (MOBE). Na jednej strane máme obžalobu vo federálnom prokurátorovi Richardovi Schultzovi a na strane druhej obhajobu s obhajcom Williamom "Billom" Kunstlerom, spoluzakladateľom Centra pre ústavné práva (CCR), člen rady amerických občianskych slobôd. A medzitým množstvo súdnych pojednávaní, a taktiež i zaujímavejších « vsuviek » , aby sme si to dokázali trochu lepšie predstaviť, čo tomu sprvoti predchádzalo, t. j. nebyť len neustále medzi štyrmi stenami zavretý, ísť sa tiež pozrieť aj von do exteriérov, kde sa už prakticky schyľuje ku stretom s políciou, z čoho automaticky vyplývajú samé zranenia, / čiže samými prestrihmi a flashbackmi, nazriem presne do tejto problematiky, v ultra prehľadnom, retro spracovaní, s naprosto božským obsadením, pod taktovkou Aarona Sorkina, ktorý nielenže napísal pôvodný, štipľavo-ostrý scenár, ako britva, ale si to aj rovnako kvalitne koordinuje i za kamerou, ako režisér s chirurgickým zárezom jedného z najlepších filmov roku, ktorý má asi najväčšiu šancu zabodovať s premyslenou montážou Alana Baumgartena, či súčasne by nemal ostať nepovšimnutý ani jeho scenário, vďaka ktorému som si neuvedomoval hodinky, a už bol „The End” . Zároveň si začínam čoraz viac uvedomovať najmä to, že Netflix sprostredkuváva také počiny, ktoré by inak asi len tak neuzreli svetlo sveta, a preto ho beriem, ako rovnocenného partnera na poli hollywoodských štúdií, ktorým začína byť veľkým konkurentom. Síce nie sú každý deň hody, ale ešte určite nepovedali posledné slovo. The Trial of the Chicago 7 je mimoriadne nadpriemerný film, pred ktorým mám rešpekt ! ()
Vyžbleptanost o tématu, který jde naprosto mimo mě. Nezáživná nuda s hercema, který se ani do těch rolí nehodily. Jde to i líp. ()
Podle mě nejvyzrálejší Sorkinův počin. Nejsilnější paradoxně v momentech, kdy se nemluví, vypiplaná skvostná práce je opřená o brilantní výkony excelentních herců, kdy to, co předvedl Baron, dlouho nedostanu z hlavy. Pecka. Já ty některé překecané sorkinovky příliš nemusím, ovšem tady to zajelo do příběhu natolik košatého, že divák jaksi intuitivně hltá každou slabiku a nepřipadá v úvahu si některou nechat ujít. Skvělé! Vynikající film. ...a ano, souhlasím s názorem, že pokud můžu tvůrcům něco vyčíst, tak snad jen intenzivní obavu, že film přišel v blbé době. Akorát by mohl přilít do ohně a reálně hrozí, že si z některých pasáží vezmou mustr sráči, kteří zrovna nutně potřebují dělat bordel jak ve žluté vestě nebo kdekoli jinde na obranu afroameričanů nebo čehokoli je, pro demolici systému, zrovna z plezíru napadne. Nebo pakliže zůstaneme na place od Šumavy k Tatrám, rozhodnou se třeba jedno sobotní odpoledne pohazovat dlažebními kostkami po jiných lidech a nechají třeba na kamery a objektivy fotoaparátů vulgárně vřískat do megafonů sedmileté děti, že je premiér kkt, zatímco jejich ctění rodičové pořvávají hlášky nacistické, protože aniž by šlo o roušky nebo cokoli, co by je některé tuponě točit nemělo, ale mohlo, stačí vyřknout 4,4 a rázem část (bohužel) voličské obce světu demonstruje, kterak neumí napočítat do šesti. Topík se takto před veřejností odkopat. Fajn, že je složky nechaly 3 hodiny dělat bordel. Aspoň vidíme, co za pakáž nácky volí. Moc pěkné! Takové moderní a pokrokové, že? Na úrovni kultivovaného člověka, že? Inu holá, vymaštěná kanada na krku, plná akorát destilovaného jalovce není nejlepší startovací sada. Řekla bych, že tahle mizerně zmenežované akcička jejich fírerovi nepomůže ani trochu. Naopak. Po tomhle chytí na Nejvyšším ještě větší latu a v báni ho bude etnikum píchat do hnědého podstatně déle, ne- li než zčerná! ..pan učitel... No a co se týče nedělního odpoledního čajíku staroměstského, k tomu jen dodám, že celá ČR může být na sebe pyšná, protože narozdíl od Slováka si duchaprosté, vylepané fandy Baníku nebo Sparty v kanadách nedosadila až do parlamentu. Slovo závěrem: jediné, co mě malinko uklidňuje je naděje, že tahle pakáž snad na Sorkinovo inteligentní počiny nekouká a tak je, jen pro jejich omezenost, případná inspirace mine. Pevné zdraví, dobrou náladu a rozum vám všem. Čaute. ()
Film asi neni zamyslen jako dokumentarni. Tvurci si moc nedelali hlavu s historickou presnosti. Take to pusobi neusporadane. Z expozice filmu budete vědět, že ideologická východiska, taktika i cíle obviněných se různí. Všechny ale pojí nesouhlas s vládou. U soudu mají příležitost vyjádřit svá politická přesvědčení. A stejně jako předchozí Sorkinovi hrdinové. ani členové "chicagské osmičky" nemají problém artikulovat své myšlenky. Navíc nic neposlouchají raději než sami sebe. Protivníkem, který jim umožňuje zas a znovu dokazovat rétorickou zdatnost, je rasistický soudce Julius Hoffman (Frank Langella), zosobňující systém, proti němuž demonstrující vystupují. Budovu soudu opouštíme díky flashbackům. Retrospektivy se liší tonálně i tematicky. Zpravidla ale odkrývají rozličné projevy nerovného rozložení moci, ať jde o rasové předsudky, třídní rozdíly, nebo zneužívání policejních pravomocí. Nelze přehlédnout okaté odkazy k současným nepokojům v ulicích amerických měst, třeba v podobě policistů sundavajících si odznaky před zákrokem.Postupné odkrývání informací nám sice pomáhá vytvořit si ucelenější představu o demonstrantech, ale nevede k odhalení překvapivých skutečností, které by průběh soudního řízení zvrátily. Od začátku je zřejmé, že filmař stojí na straně protestujících a za nečestné považuje jednání vlády. Oproti režijně suverénnějšímu Davidu Fincherovi nebo Dannymu Boyleovi nevypráví Aaron Sorkin tak, jako by skládal jednotlivé dílky puzzle. Jenom předkládá další argumenty podřízené jedné a té samé tezi. Zejména díky pingpongově rychlým slovním výměnám nicméně vyprávění nestagnuje. Minimálně postava Richarda Schultze (Joseph Gordon-Levitt) navíc prochází jistým vývojem. Mladý žalobce, scénu od scény projevující čím dál více sympatií s obviněnými, rozšiřuje Sorkinovu početnou galerii nedokonalých mužů, kteří za pět minut dvanáct pochopí, že morální principy stojí nad profesními zásadami. Přes pestrost hereckých výkonů a rozmanitost idejí, k nimž se hlásí, jako by hrdinové promlouvali jedním hlasem. Mají podobnou dikci i smysl pro humor. V jejich emotivních proslovech, v nichž místo nuancí hrají prim efektní zkratky, splývá, kdo je marxista a kdo skaut. Ve výsledku neříkají nic, s čím by se většina diváků bez ohledu na politické přesvědčení nedokázala ztotožnit. Sorkin na základě vlastního přesvědčení proměnil protagonisty v mírumilovné centristy, kteří stojí na správné straně dějin a činí správná rozhodnutí ve správnou chvíli. Kdo z diváků by nepochopil, že tato chvíle ve filmu právě nastala, poradí mu návodná hudba, střih na detail tváře či jiný doklad nepříliš sebevědomé režie a málo důmyslné dramaturgie. Dynamické střihy z postavy na postavu sice udržují pozornost a bezeslovná scéna umlčení Bobbyho Seala patří k vrcholům filmu, jinak ale Chicagský tribunál mnoho vizuálních podnětů nenabízí. Neinspirativní je v něm práce se světlem, prostorem i rozmístěním herců. Sorkinův film působí jako levné televizní drama. Zvlášť scény z demonstrací připomínají spíš venkovní karneval. Na hollywoodské poměry skromný rozpočet 35 milionů dolarů ale nese i své ovoce. Brutalitu policie namísto inscenovaných momentů zpřítomňují černobílé dobové záběry, obohacující film o prvek autenticity, který strojené dialogy postrádají. K navození dobové atmosféry Sorkin nevyužívá žádných retro filtrů ani ostentativně neupozorňuje na dobový design. Oproti zvyklosti také nezapojuje dobové songy. Vystačí si s původní hudbou. Snáz se díky tomu můžeme napojit na postavy. () (méně) (více)
Aaron Sorkin a jeho druhý režijní počin, který dokazuje, že je nejen skvělý scénárista ale i nadaný režisér. Jeden z největších soudních procesů Ameriky v zábavném, napínavém a skvěle zahraném snímku, který prakticky bezchybně uhání od začátku do konce. ()
"The whole world is watching." Chicagský tribunál těží zejména z výtečného hereckého obsazení a námětu podle skutečné události. Přestože se snímek z větší části odehrává v soudní síni a sestává hlavně ze soudních dialogů, obžalob, námitek, svědectví atd., tak nepůsobí zbytečně upovídaně a nudně, ba naopak - napíná diváka skrze slovní přestřelky a konfrontace mezi jednotlivými aktéry, což se mu daří až do samotného závěru. Z herců mě nejvíce oslovili Cohen, Langella, Rylance a v menší roli i Keaton, nicméně i ostatní zúčastnění se svých partů zhostili přesvědčivým způsobem. Film v sobě zručně mísí dobové nahrávky se Sorkinovou rekonstrukcí skutečného případu a poutavě poukazuje na odvěký boj mezi "obyčejnými poctivými lidmi" a "politicky amorálním systémem". ()
Více než 150 dní trvající soudní proces mezi státem a demonstranty, kteří se účastnili nezákonného protestu, výtržnictví a rvaček. Áčková herecká elita, kdy nejde vyzvednout jen jeden, ale všichni jako skupina zvládli podat výkony, u kterých 2 hodiny divák zarytě sedí a nevěří, co příjde dál. Dusné, bezvýchodné a čím dále film postupuje a odkrývají se skutečnosti, že oni souzeni demonstranti za to tak úplně nemůžou, tím mrazivější film je. Svinský soudce a nespravedlivý systém po celou dobu podněcují diváka k nevědomému zatínání nehtů do gauče a po skončení bych nejradši trhal polštáře. Excelentní snímek, který nejen že je prvotřídní filmová záležitost, ale současně podává cenné a zajímavé informace o tehdejším dění, různorodých skupinách demonstrantů a válce ve Vietnamu. ()
Každá krajina má v skrini svojich kostlivcov a koniec 60-tych rokov v Amerike poskytuje mnoho príležitostí podeliť sa s divákmi so svojim príbehom. Aaron Sorkin to zvládol excelentne, jeho konverzačka zo súdnej siene nemá chybu, snaží sa byť nad vecou a nestranne zobrazuje rekonštrukciu na prvý pohľad banálnym stretom protestujúcich s políciou. Každému je však jasné, že tu ide o oveľa viac. Výborný film. ()
Jsem velmi spokojen. A jsem rád, že jsem se zase něco dozvěděl o historii. Obecně jsem měl povědomí o Černých panterech, nespokojenost zvláště mladých lidí se zničující válkou ve Vietnamu, ale o těchto konkrétních událostech jsem neměl ponětí. Koho vyzdvihnout herecky? Herecká sestava je velkolepá, největší pozornost na sebe strhává Sacha Baron Cohen, pro mě poněkud překvapivě. Svého oblíbence Eddieho Redmayna nemohu opomenout, stejně tak jako zpravidla vždy dokonale odporného Franka Langellu. Ale byl bych nespravedlivý, pokud bych stejně tak nevyzdvihnul výkony Jeremy Stronga, Marka Rylance nebo Alexe Sharpa. Překvapilo mě, že se na Glóbech Chicagský tribunál více neprosadil. Třeba na Oscarech posbírá sošek více. ()
Nudná soudní pře, která se mi z hlavy so týdne vypaří. Nezajímavé po všech stránkách. ()
Aaron Sorkin je prostě mistr ve psaní výtečně střižených scénářů, jež Vás chytnou a už nepustí. Toto "dogma" lze opět použít i u jeho nejnovější lekce z dějepisu, jež Vám skrze neinvazivní retrospektivní ukázky naservíruje tuto dramatickou událost tak výtečně, že si budete přát, aby stopáž čítající 129 minut nějakým zázrakem ještě o pořádný kus nabobtnala. Aaron Sorkin nás skrze tyto ostré kontury provází s pevnou režií, bezchybnou výpravou a precizními hereckými výkony (Sacha Baron Cohen!), což z The Trial of the Chicago 7 dělá instantní filmovou klasiku, jejíž přesahy a vyznění ve Vás budou rezonovat ještě hodně dlouho. Tohle se zkrátka moc povedlo, pročež byste si tento filmový klenot s dominantní příchutí let dávno minulých určitě neměli nechat ujít. Výborná práce! (Netflix) „That's right, we're not goin' to jail because of what we did, we're goin' to jail because of who we are!“ ()
Včerejší den mi přinesl velmi nevyrovnané filmové zážitky, dnes to bylo úplně jiné. I druhý dnešní snímek jsem byl nucen opětkovat, protože se mi velmi líbil. Krom toho, že si mě získalo zpracovaní daného tématu, znovu jsem si potvrdil, jak funguje americká "demokracie" v praxi. Nepochyboval jsem ani na okamžik, že byla mnohokrát použita básnická (v tomto případě spíše tvůrčí) licence, ale vzhledem k dlouholetému působení pana Hoovera a hezké tradici mccarthismu je mi to šumák. Mark Rylance opět výrazně zazářil. ()
K súdnoprocesovému žánru mám asi tak blízko ako... no proste nemám k nemu blízko, ale Sorkinov pomer výbornej voľby látky, scenáristickej bravúry, vyváženého dávkovania drámy a pátosu a hereckého obsadenia robí z The Trial of the Chicago 7 taký malý gem netflixovej produkcie, ktorý to solídne doťahuje na hollywoodske klasiky žánru. ()
Jedno z nejlepších (a asi i nejlepší) soudních dramat, jaké jsem měl možnost vidět. Vycizelované jak po stránce scenáristické a režijní, tak i po té herecké. Nenapadá mě nic, co by se dalo vytknout. Jestli se Sorkin nedočká Oscara minimálně za scénář, může se jít Akademie bodnout. Tady není co řešit. 100% ()
Už len z toho číreho potešenia že každá postava má charakter. Viem, že Netflix vydal v pomerne krátkej dobe dva filmy scenáristických velikánov, ktorý sa posledné roky venovali aj réžií. Kaufman mi z tohto stretu vychádza ako porazený. Sorkin dbá na realizmus, vtip a silu charakterov, ktoré sa stretnú v určitej situácií. Tú situáciu nevedia ovplyvniť, nevedia proti nej bojovať tak, ako by sme chceli a sú odsúdený na nemilosť politike, ktorá je silnejšia. Postaviť malých ľudí s veľkými názormi voči vláde je stret zdrvujúci a plný podvodov a zúfalstva. Sorkin v ňom ale kľučkuje ako krasokorčuliar. Vie presne, kde má spraviť piruetu a kde zase má dbať o to, aby ste si všímali detailov a ladných pohybov pri dotváraní charakterov. Pre mňa jeden z najsilnejších filmov tohto roku, ku ktorému sa budem ( ako v prípade aj iných Sorkinových diel) veľmi rád vracať. Rylance a Baron Cohen na Oscara. ()
Zo začiatku to chvíľu vyzeralo na kvalitný deväťdesiatkový súdnický film. Lenže od chvíle, keď začal úradovať bláznivý sudca Langella, tak sa z toho stal absurdný Fafkovský proces u ktorého viete, že sa môžete postaviť aj na hlavu a roztočiť na zadku vrtuľku a aj tak vám to nepomôže a odsúdia vás. Takže sa z toho buď zbláznite alebo si začnete robiť srandu. No a Sorkin teda vsadil na humor. Na môj vkus to bolo málo absurdné a zábavné. Sudca nemal toľko heftov, aby bavil nonstop a z ostatných mu dokázal sekundovať iba Cohen. Redmayne sa snažil o dramatické vsuvky, ale tie na mňa vôbec neúčinkovali. Na to bol celý ten dej príliš absurdný. A že to je podľa skutočnosti na tom nič nemení. Ani scéna s Čiernym panterom so mnou nepohla. Proste mi ten mix absurdnosti s občasnými záchvevmi serióznosti nesedel. A na prirodzenosti tomu nepridali ani tradičné gulometné Sorkinovské dialógy u ktorých som si po pol hodine prial, aby aspoň na 5 minút všetci držali hubu. Takže za mňa to je len taká zaujímavá jednohubka s riadne prestrelenou stopážou. 6/10. ()
Reklama