Režie:
Jacques BesnardKamera:
Raymond Pierre LemoigneHudba:
Jean MarionHrají:
Louis de Funès, Bernard Blier, María-Rosa Rodriguez, Venantino Venantini, Noël Roquevert, Folco Lulli, Yves Arcanel, René Berthier, Albert Dagnant (více)Obsahy(1)
Septimův Grand restaurant je jedním z nejdražších podniků v Paříži. Septime jej vede železnou rukou a své zaměstnance doslova terorizuje. Mezi pravidelné návštěvníky restaurantu patří ministři, vysocí úředníci i policisté. Není divu, že na večeři přijde i prezident spřátelené země, který je ve Francii na oficiální návštěvě. Místo decentní záře flambovaného dortu se ozve výbuch a prezident je pryč. Je na Septimovi, aby našel prezidenta a získal tak zpět reputaci svého podniku. Bláznivé funesovské eskapády začínají. (Česká televize)
(více)Recenze (313)
Snímek z roku 1966 Grand restaurant pana Septima se na TV obrazovkách objevoval docela často, stejně jako většina filmů z francouzské produkce. Když byl tedy minulý režim pozitivně nakloněn počinům ze země galského kohouta, nebylo divu, že jsem většinu z nich viděl už v dobách mého mládí. Grand restaurant pana Septima jsem nicméně shlédl asi jen jednou, více se mi líbila série četníků, filmy s Belmondem nebo komedie P. Richarda. Proto jsem si před psaním tohoto komentáře Grand restaurant pana Septima pustil ještě jednou, abych jej co nejspravedlivěji ohodnotil. Začátek se odehrával přímo v restauraci, kde šéfoval pan Septim v podání výborného Louise de Funèse, který se podílel i na scénáři. Tato část filmu byla naprosto excelentní a ohodnotil bych 10/10 kdyby to šlo. Seznámili jsme se s jeho despotickou a přísnou postavou majitele drahého podniku v Paříži, kterou Funés bez problému zvládl a to ve svém obvyklém stylu uštěkaného člověka. Věru nechtěl bych mít v práci takového pedantského šéfa, pozorujícího pořád své zaměstnance a vyčítajícího sebemenší chybku. Vše prostě muselo být naprosto dokonalé. Nicméně bylo zábavné sledovat jeho chování a nejvíce mne pobavila snad už legendární scéna, kdy přivítal skupinu hostů od policie. Mezi nimi byl i jeden Němec Müller a Septim mu vysvětloval recept na bramborovou kaši...“und Muscatnuss Herr Müller!!"Ein kilo Kartoffeln," nebo snad: "Ein Volk, Herr Müller? Pikantní bylo, že během líčení postupu výroby na Septimovu hlavu dopadl stín a tak vypadal jako Hitler, čemuž nasadil korunu podobný hlas od našeho vynikajícího dabéra Františka Filipovského. Dále se mi hodně líbila scéna nacvičování servírování se zaměstnanci, z nichž se někteří objevili v sérii o četnících. Mezi nimi vynikal patolízal Roger, který si to od kolegů pěkně schytal. Svou důležitou úlohu sehrál také klavírista, hrající hostům luxusního podniku. Zkrátka tato polovina filmu byla na 100% dokonalá, takže jsem velmi litoval, když skončila s výbuchem slavnostního dortu, určeném pro prezidenta fiktivní země spřátelené s Francií. V té chvíli začala obyčejná, nijak nápaditá a určitým způsobem i nezábavná druhá půlka, v níž Septim spolu s policií hledal únosce i prezidenta, aby zachránil čest svou i vlastní republiky. Závěrečná honička ve francouzských Alpách už nemohla nic změnit na průměrné kvalitě filmu, což byla škoda. Kdyby to tak šlo přetočit a věnovat se pouze problematice v restauraci, kde by se vše odehrávalo, pak by to byla BOMBA. Takhle to bomba ve flambovaném dortu jen pokazila, ale i tak musím film doporučit - dne se jedná už o francouzskou klasiku. Sečteno podtrženo, Grand restaurant pana Septima ode mne získal tři restaurační hvězdy ***. ()
Vhodným citátem by zřejmě bylo: "Rogérek vám to předvede...", ale to by nebylo přesné. Ve skutečnosti nám to totiž předvádí neopakovatelný Louis de Funès v brilantní roli pana restauratéra Septima, skutečného prvního muže francouzské gastronomie. Všechny scény odehrávající se na jeho výsostném území jsou k popukání, kdo by zapomněl na památné: "Ale ne papapapapa, ale pipipipipi...":) Co naplat, že druhá, "detektivní" polovina filmu je something completely different, úchvatný výstup Mistra komedie to shodit nemůže. 90% ()
Tohle mne příliš neoslovilo. Nejdříve taškařice z vděčného prostředí restaurace a potom chaotické krimi vrcholící naprostou nesmyslnou honičkou zasněženými kopci. První část měla několik velice zdařilých momentů (Funès jako Hitler) a těšil jsem se, že podobná lehkost bude vlastní celému filmu, že to tedy bude hlavně o rtuťovitém šéfovi restaurantu, jeho hostech, jeho podřízených a postupné proměně v lepšího člověka. Leč nestalo se, ačkoliv ani po únosu prezidenta jsem neztrácel naději ve svižnou komedii. Jenže, čím víc se scénář koncentruje na vyšetřování, tím víc vychází najevo jeho nedomyšlenost ve většině ohledů. Existovaly snad pouze obrysy celé zápletky? Nebo původně mělo jít o onu komedii, ale pak tvůrcům došly vtipy a celé se to zvrhlo ve svéráznou parodii na detektivní filmy? Parodie přece ale nemůže být zcela vážná… . Jediný, kdo nezklamal, je pochopitelně samotný Funès, jenž má u nás jednu obrovskou výhodu – dabing nenapodobitelného Františka Filipovského. Člověk znalý originálu si až říká, jestli to není nefér, jestli to není takový menší podraz na diváka. Ale divák se baví a to je hlavní. 60% Zajímavé komentáře: Oskar, Jeanne ()
Dnes již klasický snímek s neotřelým scénářem, překvapivou pointou a zajímavou honičkou v horských oblastech na pozadí francouzské gastronomie. NEZLOBTE SE, ALE TO MUSÍ BÝT. MUSÍ BÝT HRDINOVÉ A MUSÍ BÝT I HOSPODY! Jenom je škoda, že Louis film nerežíroval sám... ()
Dokud se děj filmu odehrává v restauraci, je našláplo na jeden nejlepší film z Funesem vůbec, bohužel pak laťka mírně spadne, ovšem díky vynikající živelné komice Funese ne o mnoho a i kvůli skvělé zábavě odpustím trošku naivní pointu příběhu . Dokonce mám chuť začít navštěvovat místo restaurantů, grand restauranty. ()
Eine Muskatnuss, Herr Müller!!! ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby Celosvetovo $1,900,000║Návštevnosť: 3,879,000 (Francúzsko)║ Louis de Funes sa opäť dobre zhostil úlohy a tento krát ako šéf reštaurácie spúšťa jeden vydarený gag za druhým, občas príde aj na nejaký ten vydarený taneček, prípadne na bláznivú jazdu na autách. /80%/ ()
LdF.... nemam co více napsat ;-) jeho filmy stojí z 90% na něm. ()
Funès si střihl dalšího panovačného diktátora, tentokrát vládnoucího vyhlášené restauraci. Že jde o povahový rys nadmíru uvědomělý film reflektuje opravdu zábavnou hrou stínů. "Ein kilo Kartoffeln," nebo snad: "Ein Volk, Herr Müller?" Panu Septimovi ovšem není dáno jen panovat, pan Septim dobře zná své místečko ve společnosti - ví před kým se ponižovat a nad koho se povyšovat (Óóoo, pane ministře. --- To je pan sekretář. --- Ooo, pane sekretáři. ---- To je pan podsekretář. ---- Nojo, pfff.). Řízením osudu však je ze svých jistot osob vyšších a nižších vytržen, z komandujícího se stává komandovaným a jí svůj vlastní chlebíček. +++++ Několik vtipů a pár inteligentních replik by tuhle lidovou taškařici vytáhlo nad průměr, kdyby ji zase špatně sešitý scénář dvou půlek netlačil zpět. Vždyť krom pana Septima nemají obě půle skoro žádnou společnou postavu. Ta první nemá děj, jen charakterizuje Septima a té druhé se zase dostává mnohem méně šarmu. ()
„Odveďtě tu hysterickou ženskou!“ Prvá, reštauračná, polovica je neskutočná, báječná, famózna, je to bomba, je to jahoda s vanilkovou šľahačkou. Vedel by som sa na to pozerať nie že celú stopáž, ale v 25-dielnom sitkome (geniálna scéna s Hitlerom je len špičkou ľadovca). Kebyže zostaneme po celý čas v tejto úžasnej reštaurácii s tými neskutočne vtipnými postavičkami (klavirista, opitý expert na alkohol, hlavný, večne horekujúci čašník), dám 1OO%. Žiaľ, druhú polovicu filmu tvorí neveľmi záživná linka s pátraním po únoscoch prezidenta. Nechápem, čo koho k čomusi takému viedlo, taký brutálny obrat som fakt nečakal, začalo to ako komédia z reštauračného biznisu a stal sa z toho úplne iný film. Prečo? Načo? Komu tým prospejeme? Pobavilo ma finálne vysvetlenie, ale to bolo asi tak všetko. Žeby sa nekonečnou automobilovou naháňačkou tvorcovia inšpirovali o tri roky starším Ružovým panterom? ()
"Bylo mi šestnáct let, když jsem vstoupil do kuchyně...", spíná ruce pan Septime a upírá zrak k nebi, aby nám bylo jasné, s kým máme tu čest. S mužem, který má slovo kuchyně asociačně spojené se slovem řád. Ve všech jeho smyslech. Mám s Grand restaurantem jediný problém: rozpadá se na dvě poloviny rozdílné kvality. Ta první, odehrávající se v Septimově vypulírované svatyni, je místy nepopsatelně vtipná (nácvik servírování, hitlerovská scéna "Verstehen Sie, Herr Müller?!"). Ta druhá, kde Septime slouží jako volavka při pátrání po zmizelém prezidentovi, má taky svá světlejší místa (obíhání trafiky), ale celkově je už o hodně slabší. 70% ()
Terorizující Louis De Funes je nepřekonatelný, ale část ze zasněžených hor u mě sráží hodnocení ke čtyřem...... ()
Despotický majitel restaurace se svými neortodoxními metodami vede svoje zaměstance k poslušnosti a k profesionalitě a svoji restauraci k nejvyhledávanějším v Paříži. Bohužel jeden prezident se prostě rozhodne si udělat prázdniny a pan majitel si užije pěkná muka. 4*, pobavil jsem se více než u Četníka. ()
Velice nápaditá komedie, která nestaví jen na školometském humoru Luise de Funese bohatého na pitvořivé grimasy a kotrmelce. Nezapomenutelná je pochopitelně scéna, kdy stín přetvoří Funesův obličej na Hitlerův. Vtip spočívá v jeho pokusu německým zákazníkům popsat v němčině složení jakéhosi menu. Pro jeho smůlu používá dikci podobnou té Hitlerovské. To je opravdu zdařilý kousek. Taková scéna rozesměje i po osmdesáté osmé. ()
Dokud se čerpá servilita Rogérka, aby mohla být předána hostům, provádějí se inspekce na bázi provokace a tempo pianisty mění šikanózní výcvik personálu na bakchanálie, je dění v Septimově vývařovně na čtyři michelinské. Jenže jak se začne obíhat novinový stánek a přejede se do zasněžených hor na jakousi kombinaci Fantomase a bondovky s Moorem, je to už na udání Státní zemědělské a potravinářské inspekci, protože se přestalo vařit s čerstvých surovin. De Funès s upgradem FF je ovšem skvostný. Užil jsem si i drobnosti, jako třeba jeho vyděšený výraz, když divizní komisař vypráví recept s dušením ve vlastní šťávě či tradiční celoobličejové opocení v krizových situacích.. ()
Roztomilý návod ako správne viesť reštauračný podnik a súčasne aj návod na nevinný únos prezidenta. Nič viac, nič menej. Roztomilá komédia s grand-hereckým Funèsovým výkonom. 75%. ()
Grand restaurant pana Septima je dalším z fenomenálních kousků z dílny francouzského humoru, jemuž velí Louis de Funès. Až na, zhruba poslední půl hodinku. Tam se skvělý humor a eskapády, které byly stavebními prvky od počátku filmu, přehoupnou do jiné roviny, kde následuje dlouhá honička, která začne po chvíli být jednotvárná a dokázala mě po zbytek filmu uspat:) Ale když promineme tuto část, jedná se o parádní kousek, v němž se setkávají snad všichni "Četníci" z kultovních kousků s Funèsem, které by se daly nazvat "Eskapády četníků ze Saint-Tropez.":) ()
Louis de Funése - miluju jeho herecké umění, :-))) Opět vynikající komedie tentokrát z prostředí restaurace. Líbí se mi jak se převleče za hosta a kontroluje své zaměstnance :-))) ()
Jedna z nejlepších Funésovek. Film se jakoby rozpadá na dvě epizody, jedna z restaurace, druhá ze zasněžených hor. Ovšem obě jsou geniální. ()
Všimli ste si, že všetky hotelové raňajky formou švédskych stolov majú uniformne rovnakú chuť? Vrátane praženice - všade rovnako podpriemerná. V Grécku, Nemecku či na Slovensku. Nuž a Grand restaurant pána Septima, napriek vychýrenej gastronomickej značke pre luxusných hostí a trpákov-politikov, chutí presne ako tá uniformná praženica. Divák sa nasýti, no potecha je len čiastočná. Sľubný začiatok vystrieľa v prvej polovici skoro všetky najlepšie fóry, ale nič si netreba nahovárať, obsahuje skoro rovnaký počet zdĺhavých buhaha scén o ničom. Druhá polovica sa presúva do exteriérovej naháňačky v horách. Je o poznanie nudnejšia, ale zase obsahuje pár absurdných čarovných scén stavajúcich napríklad auto z kolies na strechu. A záver je presne taký istý: nihilistická čarovná pointa únosu prezidenta je vzápätí zrazená pokorným návratom do funkcie. No: ako vravím hotelová raňajková praženica. Poteší nasýtením, sklame chuťou. ()
Reklama