Režie:
Harald ReinlScénář:
Harald G. PeterssonKamera:
Ernst W. KalinkeHudba:
Martin BöttcherHrají:
Lex Barker, Pierre Brice, Herbert Lom, Götz George, Karin Dor, Marianne Hoppe, Eddi Arent, Ralf Wolter, Sima Janićijević, Ilija Ivezič, Mirko Boman (více)Obsahy(2)
Vinnetou a Old Shatterhand v souboji s bandity o mapu k bájnému pokladu... Ve filmu ožívají známé postavy proslulých indiánek v čele s neporazitelným Old Shatterhandem a jeho rudým bratrem, ušlechtilým náčelníkem Apačů Vinnetouem, kteří doprovázejí mladého Freda Engela a jeho snoubenku Ellen Pattersonovou na cestě za starým indiánským pokladem. Společně se postarají, aby spravedlnost zvítězila a zločinci, kteří chtějí poklad uloupit, byli potrestáni... Nápad adaptovat knižní předlohu z pera Karla Maye se zrodil v hlavě producenta Horsta Wendlandta, který začátkem šedesátých let patřil mezi přední tvůrce komerčně orientovaných snímků. Po sérii kasovně úspěšných adaptací kriminálních románů z pera Edgara Wallace pojal troufalý plán natočit v německé produkci velkolepý dobrodružný western ve stylu klasických hollywoodských snímků, který by do kin přilákal mladé diváky. Ke spolufinancování projektu, jenž svého času byl nejnákladnější německou produkcí, se mu podařilo přesvědčit šéfa distribuční firmy Constantin Waldfrieda Barthela. S ohledem na úsporu tvůrci upustili od původního plánu natáčet v autentických lokalitách v Americe. Namísto toho se produkce přesunula do úchvatných scenérií Plitvických jezer a Grobničko polje v Jugoslávii. Ikonických rolí Olda Shatterhanda a Vinnetoua se zhostili americká hvězda nižší svítivosti Lex Barker a francouzský herec Pierre Brice. Barker sice v USA na přelomu čtyřicátých a padesátých let získal relativní popularitu coby představitel Tarzana, ale nad úroveň béčkových snímků zde nikdy neprorazil. Koncem padesátých let přesídlil profesně do Itálie, kde se objevoval v dobrodružných snímcích, ale můžeme ho vidět také ve Felliniho Sladkém životě. Ještě před přijetím role Old Shatterhanda, která mu alespoň v části světa vynesla ohromnou slávu, již v Německu přijal role v sérii mysteriózních kriminálek o geniálním padouchovi Dr. Mabusem, které režíroval Harald Reinl. Brice po začátcích ve vedlejších partech ve francouzských filmech také přesídlil do Itálie, kde získal relativní popularitu. Díky hlavní roli ve španělském filmu Los Atracadores se dostal v roce 1962 na berlínský filmový festival, kde se s ním náhodou setkal Horst Wendlandt. Ten v něm spatřil ideálního představitele Vinnetoua, jenž se navzdory počátečním hercovým rozpakům stal jeho životní rolí. Stejně jako v ostatních snímcích režírovaných Reinlem byla do ústřední ženské role obsazena jeho manželka, pohledná Karin Dorová. Poklad na Stříbrném jezeře se stal ohromným hitem, dokonce nejnavštěvovanějším německým filmem svého roku. Vedle toho, že svým úspěchem v Německu inicioval natáčení dalších mayovek, byl prodán do desítek dalších zemí a lze ho vidět jako jeden z iniciačních bodů pro celý boom evropských westernových produkcí šedesátých let, včetně věhlasných spaghetti westernů. (Česká televize)
(více)Recenze (590)
Naprostá klasika westernu a dobrodružného filmu na které je vidět, že jde natočit krásný film i bez počítačových efektů. Film má skvělou atmosféru i díky nádherné krajině a skvělé hudbě. Hrdinové jsou dost uhlazení a bezchybní dobráci, ale co, když na něčem vyrostete vryje se vám to do paměti a ani vám to nepřijde jako pohádka. Skvělý film, který je legendárně obsazený. Jasných 100% :) ()
Moje velmi oblíbená Mayovka, která vlastně odstartovala celé "bláznovství" kolem náčelníka Apačů. Je výborná, ale já osobně mám nejraději jedničku Vinnetoua. Asi proto jak jsme se předháněli, kdo ji uvidí v kině dřív a kdo má nejvíc "fotek Vinetůa" koupených u ČTK :)) ()
S předlohou to sice nemá mnoho společného (May by se asi obracel v hrobě), ale je pravda, že tenhle film je ze všech zfilmovaných mayovek nejlepší. Možná také proto, že byl první. Ostatní, které vznikaly v následujících letech jak na běžícím pásu, ve snaze co nejvíc zpěněžit probuzený zájem o mayovky, mají silně klesající úroveň (snad s vyjímkou prvních dvou dílů Vinetoua). ()
Jedna z nejlepších natočených Mayovek. Když si odmyslím takové ty dějové "hovadiny", kterými jsou tyhle filmy přímo prošpikovány, zůstane nám klasický kultovní dobrodružný film, který si získal miliony lidí asi nejen díky kvalitní předloze, ale i exteriérům natáčení, sympatickými hrdiny, velkými padouchy a happy endem. ()
Zde započalo dobyvačné tažení východoevropských westernů světem filmu. A věřte nebo ne, i když osobně si pod pojmem western představuju něco jiného než Vinetůa a Oldu Šetrného, jako dobrodružný film Poklad Na Stříbrném Jezeře obstojí bez problémů, a to neříkám jen z nostalgie. Přece jen ty nádherné exteriéry osazené nádherně zlým a zkaženým banditou Herbertem Lomem a jeho bandou od pohledu nesympatických šmejdů na straně jedné, a krásnou mladicí, jejím modrookým svalnatým galánem a ostatními, až na půdu hodnými strýčky v kožených hadrech na straně druhé, to vše zahaleno do mlhy krásně patetické orchestrální hudby, to člověka dovede přesvědčit, aby ignoroval drobné nepřesvědčivosti typu vzpírání polystyrenového šutráku před muh-mohwa. Narozdíl od spousty "pokračování" (ale ne všech) si tahle prvotina nezaslouží, aby byla zapomenuta nebo haněna. 80% ()
Po zralém uvážení ubírám hvězdičku. Mayovka je to (možná) nejlepší z hlediska podobnosti s předlohou (ale takovej Vinnetou I je na tom DOST podobně), ale není to můj snímek nejoblíbenější. HLAVNĚ totiž filmu chybí ta herecká chemie mezi Barkerem a Bricem, které tak skvěle funguje např. ve Vinnetouovi dvojce či trojce. Taky se není co divit, byl to jejich první společný projekt. ()
Tenhle film je poklad na stříbrném plátně. ()
Z vinnetouovsko-oldshatterhanďácké série je tenhle film asi nejvydařenější. Samozřejmě, že se to nemůže vyrovnat knižní předloze, ale přesto jde o jeden z nejvydařenějších westernů, byť je tak trošičku "kýčovitý". ()
║Rozpočet DEM 2,9milióna║ /90%/ ()
Tímto byl počat kult... Poklad je z celé "základní" vinnetouovské čtyřky tím nejlepším filmem, ale to pravé ztotožnění se s hrdiny nabízí až následující trilogie. I tak si strhující cestu k zrádnému pokladu vychutnám dodnes asi nejvíce... Herbert Lom vulgo lstivý Cornel je padouch jak se patří, Lord Castlepool zase šašek, na jakého se nezapomíná, a takové dobývání ranče... to je prostě "pifpaf" scéna jedna báseň, které rovno není. I když si odmyslím všudypřítomnou nostalgii, patří Poklad na stříbrném jezeře do zlatého fondu dobrodružných filmů... ()
Můj neoblíbenější díl celé série a nedat 5*?? Nenechte se vysmát ;-) ()
Jednoznacne nejlepsi mayovka ve ktere se vyskytuje postava Vinnetoua, ktrera je navic okorenena vskutku vybornym zaporakem. ()
První a pohříchu i poslední opravdu kvalitní zfilmovaná mayovka. Sice kýčovité, ale zábavné a především dobrodružné až do morku kostí. Příslovečná chemie mezi Bricem a Barkerem zde nefunguje tolik jako v pozdějších počinech, ale paradoxně to výsledku spíše pomáhá než-li škodí. ()
Hned po klasické trilogii nejlepší mayovka, přesto kvalit Reinlových pozdějších děl těsně nedosahuje. To pomyšlení, že tohle je "ta první", je ale dodnes dokonale magické. ()
Vyrastal som skôr na Terminátoroch a Votrelcoch a nie na nemecko-francúzsko-juhoslovanských westernoch odohrávajúcich sa v Amerike natáčaných v Európe, ale nezmazateľnú filmovú brázdu vo mne zanechali samozrejme aj mayovky. Táto s masívnym rovnomenným románom nemá po dejovej stránke veľa spoločného (odhadom tak max. 45%) a azda by sa mala volať skôr Boj o farmu, než Poklad na Striebornom jazere (viď. dobrá, ale absurdne dlhá pasáž z obliehaného statku). Tak či tak ide o slušný veľkofilm. Možno zo mňa hovorí nostalgia, ale musím dať 4*. Akcia strieda akciu (hoci pri ťažkopádnej scéne s nožmi som si predstavil, čo by s tým urobil Seagal), je tam plno kovbojov, rôznych indiánskych kmeňov (z nich niektoré sú priateľské a iné nie), výprava je pestrá (malebné jazero, mestečko, saloon), kostýmy farebné a poteší množstvo originálnych postáv, či už kladných alebo záporných (hoci komických postavičiek na strane dobra je na môj vkus priveľa, vinou čoho to zo začiatku vyzerá ako komédia). Hoc to má skoro dve hodiny a z knihy sa do filmového spracovania veľa naozaj neprestrieľalo, tak napriek tomu je to dosť skratkovité a mnohé postavy majú menší priestor, než by si zaslúžili. Zaujímavé je, že Old Shatterhand a Vinnetou sú tu od prvých sekúnd líčení ako priatelia na život a na smrť, takže keď o rok neskôr do kín vtrhol film Vinnetou 1, bol to v skutočnosti prequel, nie sequel. Inak, Pierre Brice je v úvodných titulkoch uvedený na poslednom mieste. ()
No kdysi sem na tenhle film cumel asi kazdej rok a fakt me bavil, ale kdyz sem ho ted zase po par letech videl, tak i presto, ze trochu funguje nostalgie, vidim na nem chyby a ze jich neni malo. Barker (ze zacatku zarostlej jak dobytek) se tu poprve potkal s Bricem a pusobi tak trochu bezradne, neumi se nejak extra plizit, ruzny gesta jim jeste moc nejdou atd. No a herecky nic moc, coz ostatne plati o vetsine obsazeni (nektery herci jak kdyby vypadli z jinyho filmu at uz vzhledove nebo oblecenim), navic to proste mezi nima moc nefunguje, za coz ale taky muze fakt, ze maj spolu jen par scen, navic se tu neresi, kdo je kdo a hned na zacatku jsme postaveny pred hotovou vec, ze to jsou "bratri" a on je slavnej Shatterhand a on slavnej nacelnik. Coz sice nevadi, stejne tyhle postavy kazdej zna, ale stejne se mohli s nejakym vysvetlenim tvurci obtezovat. Dalsi problem je lehce stereotypni a dost jednoduchej dej, cemuz ani nepomaha, ze casto pusobi dost komicky a nektery dialogy jsou mirne receno naivni. No a navic tu jsou bud super kladasove a nebo zly zaporaci, nic mezi tim a vsichni samozrejme mluvi desne spisovne. Na druhou stranu, tohle vsechno k tomu tak nak patri, navic tu je pekna priroda, prijemna hudba, kvalitni zaporak Herberta Loma a cela sestava vtipnejch vedlejsich postav motylkar, basnik a plesoun. Celkove, objektivne vzato, by to dalo mozna tak tri hvezdicky, ale precejen tohle je klasika, tak musim primhourit oko a dat aspon ty 4* ()
Krásný dobrodružný film, ale už jsem z něj trošku vyrostl. Nostalgické vzpomínky, jak jsem tento film kdysi nadšeně hltal, zůstávají. Trailer: http://www.youtube.com/watch?v=4OtZo4aaA2Q ()
Tohle musel žrát jako malý každý. Úplně první adaptovaná máyvoka, která zajistila další pokračování, ale žádně nedosáhlo takového úspěchu, jako tenhle klenot. ()
"Dostal ji do levého ramene, špehoun špehounská. Ten se jen tak nevrátí, jestli se nepletu. Hihi." To byly doby, kdy mne Sam Hawkens učil smíchu, Old Shatterhand charakteru, Vinnetou plížení s keřem, Lord Castlepool chytání motýlů a Ellen Pattersonová dodala mému onanování smysl. To sem sice nepatří, ale je to kniha i film mého mládí, tak by asi bylo divné, kdyby to bylo jinak. ()
Po mnoha letech jsem se dnes po práci podíval na POKLAD NA STŘÍBRNÉM JEZEŘE. Inu, zaujalo mě na něm hodně věcí... Třeba to, jak pravidelně po ca. 20 minutách mění žánry a cíle v relativně volně pospojovaných epizodách. To, jak neustále vytváří uvnitř těchto epizod dynamiku rozdělováním dějových akcí na dvě linie. To, jak pracuje s hudbou občas skoro leoneovským způsobem (existují dvě skladby, které si začnu samovolně broukat každý týden: Chayennovo téma z TENKRÁT NA ZÁPADĚ a téma padouchů z POKLADU, konkrétně tento žesťový motiv). To, jak se pracuje s fikčním světem, v němž se každý s každým zná. I to, jak je hrdinou filmu postupně se proměňující prostředí. Ovšem nejvíc mě zaujala práce s vyprávěním - a teď přijdou spoilery. ____ Podivoval jsem se jak nad centrální osnovou s mapou a pokladem, tak nad její realizací v procesu vyprávění. Hrdinové mají mapu a padouchové chtějí mapu. Hrdinové - z nichž někteří mapu studovali roky, další je indián, jiný znalec prostředí atp. - sami musejí nad kartograficky přece jen poněkud nemoderním artefaktem dlouho dumat, než ho rozlousknou, přičemž jeden z nich zná (Fred) mapu tak dobře, že ji k nalezení pokladu nepotřebuje. Lze tedy pochybovat, že by si padouchové s mapou vůbec poradili... ovšem to není potřeba, protože je k pokladu krok za krokem dovede Fred. ____ Samotná mapa se tak ca. v hodině filmu stane bezvýznamným MacGuffinem - a napětí se odvíjí od toho, zda se Vinnetouovi a Shatterhandovi povede dostat k jezeru první. Nepovede, padouchové se dostanou k pokladu, umřou a poklad nezíská nikdo (což jistě stařešinu, který ho celý život nesmyslně hlídal, potěšilo). Kde vykřesat napětí? Dlouhou sekvencí útěku Freda a Ellen - jež končí tím, že po minutě vítězného uplavání jsou opět chycení o padesát metrů dál. Co teď? Oběšení Freda, zatímco padouchové už jsou dávno mrtví. Záchrana na poslední chvíli, smutný pohled na zabité padouchy... závěr vlastně bez dlouhodobě motivovaného vyvrcholení. ____ Jinými slovy, ten film je nádhernou ukázkou popření funkční dramatické struktury na jedné straně a její neuvěřitelně účinnou imitací na straně druhé, přičemž dramatická struktura je vlastně jen záminkou. Záminkou pro inscenování různých typů žánrově rozmanitých potěšení, které utkví spíše samostatně: přepadení dostavníku, přátelské atmosféry v saloonu, noční infiltrace do tábora padouchů, osvobozování zajatců, přepadení farmy, souboje u indiánů, road movie, léčky v kaňonu, scény s pokladem. Záminkou pro neustálé zapojování figur do fotogenizovaných scenérií ve velkých celcích: projíždějí krajinou, čekají na břehu, plavou pod vodou, brání se v improvizované skalní pevnosti atd. ____ Není divu, že POKLAD NA STŘÍBRNÉM JEZEŘE dokázal v Evropě obstát i v konkurenci westernů jako V PRAVÉ POLEDNE, SEDM STATEČNÝCH nebo NA SEVER ALJAŠKY, protože je vlastně podvracením mnohých norem narativně klasického pojetí westernu ve většině jeho dostupných variací. To už neplatí pro další filmy série, které z různých linií westernových konvencí čerpají mnohem okázaleji, ale POKLAD NA STŘÍBRNÉM JEZEŘE coby film o honbě za pokladem, kde nikdo poklad nezíská, a film o hrdinech větších než život, kteří ovšem skoro všechno prošvihnou, je v tomto prostě obdivuhodný. () (méně) (více)