Režie:
Jason ReitmanKamera:
Eric SteelbergHrají:
Adam Sandler, Jennifer Garner, Rosemarie DeWitt, Judy Greer, Dean Norris, Ansel Elgort, Emma Thompson (vypravěč), Dennis Haysbert, J.K. Simmons (více)VOD (2)
Obsahy(2)
Snímek Muži, ženy a děti sleduje příběh skupiny středoškoláků a jejich rodičů, kteří se v době všudypřítomného internetu snaží zorientovat v měnících se vztazích, komunikaci, milostném životě i v tom, co si o sobě samých vlastně myslet. Film tematizuje sociální fenomény dneška, jako jsou videoherní kultura, anorexie, nevěra, honba za slávou a šíření nezákonného obsahu na internetu. Všechny postavy i jejich vztahy procházejí různými zkouškami a divákům se tak předestírá pestrá škála možností a cest, jimiž se lidé ve svých životech ubírají. Ať už jsou jejich zásadní rozhodnutí slibná nebo tragická, jedno je jisté - nikdo není v tomto roztodivném virtuálním světě imunní vůči obrovským sociálním změnám, které přicházejí díky neustálému používání telefonů, tabletů či počítačů. (HBO Europe)
(více)Recenze (313)
Braňo Mojsej pred pár rokmi vyhlasoval anketu bulo roka. Ja teda vyhlasujem anketu najhlúpejšia filmová postava. Ja dám svoj hlas Patricií Beltmeyerovej... ()
Frustrace, deprivace, esemeskování osobě, která stojí vedle vás ... roztodivný virtuální svět to všechno zalepí, položí hlavu na rameno, obejme a štípne, abychom věděli, že jsme ještě živí, že vibrujem. Do košíku si k tomu můžete přidat Medianeras nebo Já, ty a všichni ostatní a zadělat si na trpce sladkou melancholii. ()
V dnešním světě kompjůtrů… Více než internetu se po zhlédnutí Mužů, žen a dětí bojím lidí, které film nadchl, jsou přesvědčeni, že pravdivě zrcadlí realitu a hned po doběhnutí titulků se pro jistotu odpojili od internetu. Reitmanův obludný režijní a scenáristický přehmat je vzorovou ukázkou tezovitého snímku (základní teze: všichni žijeme v bublinách), který by strašně moc chtěl být aktuální a vyjadřovat se ke žhavému problému současnosti. (Pokud by vám to nebylo jasné, tak problémy bílých středostavovských Američanů jsou problémy celého světa.) Jeho hlavním problémem ale je, že problémy nehledá, ale uměle vytváří a zveličuje. Nejde přitom o komediální nadsázku, ale vážně míněné varování před škodlivostí moderních technologií, které - psychicky zjevně ne zcela vyrovnaným lidem, což ovšem vyprávění opomíjí - způsobují závislost na pornu a hrách, rozpad partnerství, posedlost vlastním vzhledem, poruchu příjmu potravy, paranoidní chování, ztrátu kontaktu s reálným světem... ___ Film při své exploatační plytkosti a hysterii vrší jeden negativní efekt pobytu ve virtuálním prostoru za druhým a nepřipouští, že by internet, tablety a chytré mobily mohly mít i nějaký pozitivní přínos. Trefné pointy a výstižné paralely (úvahy nad vlastní nicotnosti vs. přeceňování vlastní důležitosti) zanikají v přívalu nápadů nedovařených, nepřesvědčivých nebo naprosto pitomých. ___ Nad užitím síťového vyprávění Reitman zřejmě nepřemýšlel nad rámec přesvědčení, že by se hodilo k filmu o sítích a propojeném světě. Postav je zbytečně mnoho a tak se musíme spokojit s karikaturami, přičemž oslí můstky mezi nimi jsou nepřesvědčivě vykonstruované. Většina epizod slouží jenom k demonstraci určité teze, takže ani k ničemu nesměřují, stejně jako celý film váznou na mrtvém bodě, a vyznívají do prázdna. ___ Snaha dodat rozdrobenému vyprávění vyšší smysl, vážnost a důležitost „vesmírným“ rámováním a hlasem vypravěčky (sofistikovaně znějící Emma Thompson) hraničí s parodií a představuje vzorovou ukázku toho, co nedělat, nechcete-li, aby byl váš film označen za midcult. ___ Některé z předchozích Reitmanových filmů považuji za dobře zacílené satiry, které si dokázaly udržet lehkost a nadhled. Muži, ženy a děti jsou jen strašlivě těžkopádným, zaujatým a vypravěčsky bezradným pokusem sdělit něco zásadního o moderní společnosti. Kvůli karatelskému tónu a chybějícímu nadhledu ze všeho nejvíce připomínají Patricii, nejděsivější postavu filmu. 35% Zajímavé komentáře: pepo, BoredSeal, Abes ()
Jason Reitman tvoří neuvěřitelně zajímavé filmy, ale nemůžu se zbavit dojmu, že velikost těch nápadů vcelku často pohltí skutečnost, že o filmech samotných ví strašně málo lidí, což je neuvěřitelně na škodu. Muži, ženy a děti jsou totiž přesným odrazem naší dnešní společnosti. Je o vztazích mezi rodiči a dětmi, ale i o tom, jak se dnešní generace upíná k internetu. O tom, že dnešní doba není jednoduchá stejně tak, jako všechny ostatní doby. A hlavně by tenhle film třeba za sto let mohl ukázat, jaké malichernosti se tady řešily a jak snadno se naše mozky dokázaly už tenkrát ovlivňovat skrz věci, které ani neměly duši. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $705,908║Tržby Celosvetovo $2,240,535▐ zaujímavá mozaika vzťahov, sonda na náš i-mobilný svet, Jason Reitman sa zas tématický našiel /80%/ ()
Smutná zpráva z naší malé bezvýznamné modré tečky. ()
Filmová zpráva o stavu západní civilizace. Dost smutná. Říká se v ní ale, že ve všech těch šméčkách existuje ještě i nějaké stopové množství čisté lásky. Je pěkné to vědět... -------------- Jason Reitman navazuje v mnohém na skvělý Rubinův Disconnect, který taktéž popisuje proměnu západní civilizace způsobenou fenoménem sociálních sítí a Internetu, narozdíl od Disconnect ovšem nevyzdvihuje především rizika světa ,,on-line", spíše se zaměřuje na nové způsoby komunikace a nové komunikační kanály také zakomponovává přímo do formální stránky díla - do obrazu implementované grafické prvky a metatitulky simulující prostředí chatu a diskuzních fór, aplikací a programů sloužících ve 21. století ke komunikaci mezi lidmi. Režisér Jason Reitman navazuje na trend mozaikovitě skládané narace filmů několika se navzájem ovlivňujících a kooperujících hrdinů (Magnolia, Crash, 21 gramů, Babel etc.), stejně tak ale rozvíjí i svou návaznost k poetice amerického nezávislému filmu. ()
Citlivé, ale ne trapné. O tyto mozaikové filmy se snaží hodně tvůrců, ale málokdy je výsledek takto koukatelný. Sympatickému hereckému osazenstvu jsem vesměs přál, aby se jim dařilo. Akorát psychomatce v podání Jennifer Garner jsem měl chuť vrazit kudlu do hlavy. ()
„NAŠE PLANETA JE OSAMĚLÉ SMÍTKO UPROSTŘED VELKÉ KOSMICKÉ TEMNOTY. V CELÉ JEHO VELIKOSTI NENÍ NÁZNAK, ŽE POMOC PŘIJDE OD NĚKOHO JINÉHO NEŽ OD NÁS SAMOTNÝCH…“ /// Já bych dneska nemohl bejt náctiletej. Nebavilo by mě to! Jasan, ne všechno stojí za hovno. Třeba masturbační inspirace je na úplně jiným levelu, než za mejch mladejch časů. Taky anorektičky se můžou vyhublým švábem okamžitě pochlubit vostatním netovejm kostím, ale jinak? Šedou kůru namáhá snaha vypotit co nejúdernější SMS, holky se viděj v L.A. za vysokou zdí (kvůli paparazziům) a kluci v posledním levelu WoW. Ti moudřejší zjišťujou, že v rámci vesmírnýho měřítka jde vlastně vo hovno a úpěnlivě hledaj někoho, s kým by mohli normálně po člověčsku komunikovat. Film k zamyšlení. (O hledání hranice normálnosti?) Je to fajn vobsazený staříkama i mládežníkama, hlásá pravdu a navíc i dramaticky (sice lacině, ale funguje to) graduje. A tak jen doufám, že moje virtuální působení na CSFD, nezpůsobí nikomu exitus. Ale pro jistotu – ŽIVOT JE KRÁTKEJ. UŽIJTE SI HO! /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Stejnojmennou knihu, kterou v roce 2011 napsal Chad Kultgen, číst nebudu. 2.) Zjistím, že net není jen pro uchyláky, ale užít si ho můžou i honimýři. 3.) Nevím, jak vypadá dnešní PEKLO. 4.) Thx za titule ,,mark82“. /// PŘÍBĚH ***** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ * ()
Pipiny, pre ktoré znamená zrušenie ich webu koniec sveta. Roztlieskavačky s IQ 38 milujúce debila, ktorý ani poriadne nevie, ako sa volajú a kvôli ktorému potratia. Psychopatické stalkerky vlastných dcér, alebo zvrátená pizda, ktorá svoju dospievajúcu dcéru propaguje do takej miery, že chýba už len kúsok od detskej pornografie. Ak by to nemalo Deana Norrisa, Adama Sandlera (ktorý síce vie byť v drámach aj lepší, ale je tu fajn), Ansela Elgorta, Kaitlyn Dever a snovú atmosféru, tak niekoho požiadam, aby mi vzduchovkou strelil do oka. ()
Prosím Vás, Emma Thompson je tam vypravěčkou, kterou pouze uslyšíte, kvůli ní jsem do toho šla a pak pic, nic i když se hezky poslouchá. Mám dost rozpačité pocity a opravdu nevím jak ohodnotit snímek, kde jsem byla v první polovině filmu přesvědčená, že to nezvládnu pro ducha, který se linul nakonec celým filmem. Druhá polovina to přece jen trochu vybalancovala hlubším pohledem na problematiku, která je s tím spojená. Nicméně Jason mě ale příliš křečovitě vedl tímto katastrofickým scénářem tam, kam chtěl on, bez možnosti úniku a to se mně přece jen trochu příčilo. ()
Jeden z těch filmů, co vám fakt něco dají, donutí vás přemýšlet a často se k nim v myšlenkách vracíte. Nemyslím si, že by byl každý z nás totálně polapen virtuálním světem, ale rozhodně nejde o příběhy unikátních jedinců. Možná že i já bych měla radši mazat ven a podělit se o své pocity z filmu se svými přáteli, místo abych seděla s notebookem v klíně a ťukala tu tenhle komentář. :-) Na druhou stranu, v tom nevidím zas takový problém, pokud tomu člověk naprosto nepropadne. Internet, chytré telefony a všechny ty aplikace v nich nám jsou užitečné, často nám usnadní život. A je na nás, jestli si z nich budeme brát jen to dobré, nebo jim úplně podlehneme a přestaneme vnímat realitu. Neříkám, že Muži, ženy a děti otevřou oči všem závislákům, a ti už nikdy nezasednou k počítači, ale možná aspoň ještě jednou zváží, jestli tohle je ta správná cesta. Moc se mi líbilo, že se scénář vyhýbal snad všem klišé. Mockrát došlo na situace, které známe z jiných filmů, ale myslím, že ani jednou se nestalo to, co bych čekala. Žádná nemožná náhodná setkání, zaslechnuté rozhovory a další berličky, po kterých scénáristé často sáhnou, když dojdou nápady. Tady je to všechno pěkně tak, jak to známe z normálního života. Herecké výkony byly taky slušné. Klidně bych poplácala po zádech i Adama Sandlera, ke kterému jsem si v poslední době vypěstovala skoro až averzi. Pěkný, 4* ()
Ačkoli téma rozličného a deviantního vnímání sexuality bylo již propíráno jinými filmy i seriály, z nichž bych vyzvedl především Disconnect a pak také Six Feet Under a Pretty/Handsome, zdál se mi přístup Reitmana stále docela originální. Postavy nepůsobí jako z druhé ruky, každá má své unikátní prožívání, své vnitřní touhy a choutky, které jsou skrz obrazovku patrné. Ve filmu pak nemusí dojít ani k doslovné propojenosti (setkání postav), aby jednotlivé příběhy vykreslily jeden celistvý obraz o dnešní společnosti. Troufám si říct, že ač tento film není žádný zázrak, svého cíle dosáhl bez sebemenšího zakopnutí. 9/10 ()
Reitman umí budovat silné scény, ale co do point se neumí vzdálit mrtvolným tezím. ()
Už jste slyšeli, že se zase nastavovalo zrcadlo? Místy tak nechutné (nevěra, sexuální image) a trefné (stalking, pokrytectví rodičů), že se v něm ihned poznáte. Instituce rodiny je definitivně mrtvá, protože v něčem tak prohnilém a dlouhodobě nefungujícím už nikdo normální stejně nemá potřebu pokračovat. ()
Ježíši Kriste, Jasone, nemusíš se snažit narvat do jednoho filmu úplně "všechno". Zajímalo by mě, jak daleko se s propojením myšlenek "na ničem, co uděláme, v kosmickém měřítku nezáleží" a "internet je zlo a jeho používání z nás udělá psychopaty a zločince" poprala kniha, podle níž byl film napsán, protože pan Reitman se k tomu spojení ani nepřiblížil. ()
Širší souvislosti s vesmírem, naší existencí a smyslem života jsou v tom úplně zbytečně, vypravěč taky. Některé charaktery jsou příliš extrémně vychýlené od normy jenom, aby se ukázalo, jak nás informační technologie ovlivňují a hlavně deformují náš úsudek a smýšlení (jedno jakým směrem - někdo jim nerozumí vůbec, někdo málo, někdo zase až moc atd.). Na druhou stranu zajímavý (ne)vývoj postav, hrátky s vševědoucí narací skrze informativní smartphonové a jiné titulky a vynikající soundtrack (Bibio!). Film i přes výtky drží pohromadě, po Juno a Lítám v tom jsem od Reitmana nicméně čekal ambicióznější a méně schematické projekty (i na poli nezávislého filmu se dá vymyslet leccos). ()
„Allison Dossová se zamilovala do Brandona Lendera v sedmé třídě. Jejím největším přáním bylo, aby první pusu dostala od něj. Brandon nevnímal zamilovanost Allison vůči němu, i když jednou mimoděk pronesl, že by ji ošukal, kdyby našel díru.“ Začátek byl krásně svěží, zábavný, měl nadhled a hlavně vypravěčku Emmu Thompson, která dodávala pronášeným informacím ještě vtipnější ráz. Nějakou dobu to tak pokračovalo a vypadalo na hodně povedenou tragikomedii, jenže pak se hlas vypravěčky začal pozvolna vytrácet, s ní také lehkost a postupně i zábavnost. Film byl čím dál víc vážnější a začal zabředávat do docela obyčejného, rutinního a nepříliš zvládnutého dramatu, konec byl už úplné klišé. Ve výsledku mi to tak vychází jenom na průměr, což je velká škoda. „Ta hra se myslím jmenuje Guild Wars.“ –„ To je jedna z nejhorších! Manželský pár v Číně hrál Guild Wars tak moc, že zanedbával své dítě, až umřelo z dehydratace.“ ()
Together alone. ()
Anorexie, rodičovský teror, manželská nevěra, mladá láska, honba za slávou nebo objevování vlastní sexuality. Všechny tyto příběhy spojuje "nebezpečný" prostředník - internet a virtuální světy. Jen je strašlivá škoda, že při závěrečných titulcích příběh působí neúplně. Jako kdyby někdo nakousl důležité téma, ale nebyl schopný jej dokončit. Jako nádech před vyřčením oné myšlenky. Možná, že kdyby se děj méně soustředil na čarovné záběry z vesmíru a vyprávění Emmy Thompson, mohlo zbýt více místa pro nedotažené linky. Například holčina s anorexií dostala až hříšně málo prostoru - její motivace byla vskutku nedotažená, příběh nedokončený. Nepůsobilo to tak úderně, jak by mělo; což se vlastně dá říct o celém filmu - především v porovnání s Disconnect, což je tématicky téměř totožná mozaika příběhů. Přesto, pro podobné filmy, které nastavují zrcadlo společnosti, mám slabost, takže nemůžu jít s hodnocením níž.:) ()
Reklama