Režie:
Denis VilleneuveScénář:
Taylor SheridanKamera:
Roger DeakinsHudba:
Jóhann JóhannssonHrají:
Emily Blunt, Benicio Del Toro, Josh Brolin, Victor Garber, Jon Bernthal, Daniel Kaluuya, Jeffrey Donovan, Raoul Max Trujillo, Julio Cedillo, Hank Rogerson (více)Obsahy(2)
Idealistickou agentku FBI (Emily Blunt) pověří důstojník elitní vládní operační skupiny (Josh Brolin), aby v příhraniční oblasti mezi USA a Mexikem, kde neplatí žádné zákony, podpořila eskalující válku proti drogám. Tým vedený tajemným poradcem s pochybnou minulostí (Benicio Del Toro) se tajně vydává na cestu, během které je Kate nucena v zájmu přežití pochybovat o všem, v co dosud věřila. (Freeman Ent.)
(více)Recenze (1 235)
*SPOILER* Byť je pravda, že postavu Kate trochu tupí její funkční role očí neznalého diváka, nechápu výtky na její adresu typu: "Kdybych já byl šéfem týmu, okamžitě bych ji vyhodil". Brolin (šéf týmu) ji přece vybral s jasným účelem - že to všechno klapne, protože je konec konců profesionálka, a kdyby s ní náhodou byly na konci problémy, což se taky stalo, tak díky své povaze vyměkne a v novinách nebude ani zasebevražděná policistka, ani velká kauza CIA se zastřeleným kolumbijským nájemným vrahem. V tomhle ohledu mi naopak přišla postava Kate ve skutečnosti kousavě reálnou. Stejně jako většina lidí chce dělat věci správně, podle "protokolu" a má v sobě správný morální kompas, v rozhodující chvíli však není ochotna za své ideály ani zemřít, ani se pro ně dopustit vraždy. Z širšího hlediska pak lze vyčíst, že Sicario neobstojí jako komplexní portrét poměrů na mexické čáře, ale o to mu asi od začátku ani nešlo. Taky si myslím, že dějová linie mexického policisty se nechtěla snažit být věrohodnou sondou z druhé strany, nýbrž plnila účel spojovníku v rámci morální polemiky msty (kdo mstí zlo zlem, seje zlo další) a s ní souvisejícího motivu rodiny (co pro ni, kdo byl ochotný udělat), který se díky ní ve filmu objevuje klasicky v trojí podobě. Ve výsledku je tak pro mě spíše důkazem důmyslnosti a ne vad scénáře. O ostatních aspektech Sicaria asi není třeba hovořit. Pro mě zatím bezpochyby nejlepší věc, kterou jsem v roce 2015 v kině viděl. ()
Musel som si pustiť soundtrack a “fascinovaný” hodinu streetviewovať Cuidad Juárez. Majstrovsky sfilmovaný, ultra atmosferický výlet do menej pohostinných americko-mexických kútov. Výborný Josh Brolin, po dlhej dobe rola hodná talentu a démonickeho rozmeru Benicia Del Tora. Prvá polhodina vtiahnutia do situácie, prostredia a oboznámenia s novými kolegami predstavuje najdetailistickejšiu možnú réžiu, presahujúcu talent a perfekcionismus Davida Finchera (áno, a za tým si stojím). Preto škoda, že počiatočný drajv a prísľub niečoho nevídaného kvôli scenáru postupne oslabnú a výsledok je niečím iným, že by sme si priali. Hlavná postava idealistickej FBI agentky má reflektovať zhrozenie diváka nad pravidlami džungle vo vojne s mexickými kartlemi. Byť šéfom teamu v tejto vojne, okamžite ju vyhodím, aby zbytočne nebrzdila dejový vývin potenciálne nezabudnuteľnej filmovej jazdy a neodkláňala pozornosť od toho podstatného v nej. Ale scenárista, ktorý ju vidí ako menej znalú drsnosti pomerov medzi Juarezom a El Pasom než priemerného diváka zo strednej Európy, na nej postaví dramaturgické jadro príbehu (!). Škoda, Sicario malo vďaka Villeneuveho réžii nakročené na film roku. ()
Když si esoterický uspávač hadů zobne artová antikokotika, najme kameramana, který za přístrojem výjimečně neusíná a nenechává jej pak sáhodlouze čumět do jednoho bodu, ukecá uhrančivě charismatického Benedikta Býkovského, že to tentokrát opravdu nebude až tak unylá pičovina, a na dort posadí Emilku, z níž mi tvrdne i molitanové čalounění v sedačce, dokáže i on natočit opravdu sugestivní, surově syrové honění mexických dýlerů rostlinných potravinových doplňků. Nezbývá než doufat, že se Denis vzdá zneužívání průmyslových rozpouštědel i do budoucna a bestiální zvěrstva pro pozérské ufony jako Zmizení a Nepřítel už se nebudou nikdy opakovat. Američtí soudruzi evidentně cílí po Alkájdě své píár na nové „světové zlo“ a ta narkovlna posledního roku mi přijde tak trochu jako Tvajlajtovská příjice, ale třeba jim tam brzy taky konečně přistane pár syrských mazlíčků s kalašnikovy, než nám ty furtdokolové kartely stihnout začít pít krev jako Patyzón romanticky založené náctileté kravce. ()
Oscar 3 nominace: Kamera, Hudba, Zvukové efekty ... ... ... Zlatá Palma - výběr ()
Zdejší časté komentáře, kritizující postavu Emily Blunt, jsou hloupé a pramenící z nepochopení konceptu filmu. Naopak, tím že Villeneuve zvolil středobodem vyprávění křehkou ženu, coby jakousi divící se a nechápající Alenku v říší divů, uvedl v tápání a kladení si otázek i diváka samotného. Emily je krásným protikladem toho drsného světa drsných můžu, nejdoucích pro kulku daleko a závěrečné rozřešení je emocionální pecka, dávající předcházejícímu dění smysl a význam. V reálu pak asi dopadnete tak, jako můj kamarád, který zpočátku děj komentoval slovy „Je to nějaký zmatený.“, aby pak na konci omluvně pronesl „Tak jo, Villeneuve, pěkně si to se mnou sehrál, jako kočka s myší.“ O podobné autenticitě a syrovosti, kterou Sicario předkládá, si pak 99% filmové produkce může jenom zdát. A jedno je jisté – charisma má jednobuněčné dvojče a to se jmenuje Benicio del Toro. ()
V hlavních rolích Denis Villeneuve, Benicio Del Toro, Roger Deakins, Benicio Del Toro, Josh Brolin, Benicio Del Toro, jo a pak tam taky hraje Emily Blunt. Nechci, aby to znělo vůči ní nějak zle - hraje totiž výborně, a její postava, v podstatě definovaná morálním "nadstandardem", je v podstatě divákem samotným. "Bohužel" tohle je především film pro pány o jiných pánech, kteří pochopili, s kým mají tu čest, a nehodlají (někteří z důvodů tak silných, že to ani víc nejde) se s tím absolutně nijak mazat. Sicario je lehce artovými prvky šmrncnutá akce (dobře, na dvě hodiny ne zrovna energií, střelbou a explozemi překypující), ve které po čase opět naprosto nehorázně exhibuje Benicio Del Toro. I díky němu se nemůžu ubránit vzpomínkám na Soderberghův Traffic. Nedejte se ale mýlit, tenhle film je jiný. Ona je taky jiná doba. A tím nemyslím jen to, že nějaký Rolling Stone dělá skrze někoho jako je Sean Penn rozhovor s hlavou těch zku...šených obchodníků s terorem, motivovaným čistým ziskem. Těch pět hvězd, které jsem kdysi dal Trafficu, si schovám pro případnou korekci po repríze. Každopádně tuhle morálně podvratnou záležitost s exkluzivní kamerou (chudák Deakins bohužel letos opět při Oscarech narazil, tentokrát na orgie, které uspořádal seňor Lubezki v Revenantovi) si nenechte ujít. Zvlášť pokud máte pocit, že Benicia máte přečteného;) 80% PS: Po repríze nakonec tu pátou hvězdu dávat nebudu, ale přemýšlel jsem o tom docela dlouho;) ()
Intenzivní akční krimithriller, který zrazuje protagonistku i diváka. Sicario se po většinu času tváří jako chirurgicky přesný procedurál typu Zero Dark Thirty, poskytující nám dostatek informací a věnující zvýšenou pozornost přípravě a provedení jednotlivých akcí, jež vedou k dalším akcím, nikoli vztahům mezi postavami. Ve skutečnosti skoro po celou dobu sledujeme revenge movie v duchu Fordových Stopařů, který nám ovšem tají, kdo se mstí za co (resp. že se vůbec někdo mstí). Přísun informací je ve skutečnosti výrazně omezený (oba brutální výslechy, kdy v náznaku neomezené narace na chvíli opouštíme hledisko hlavní hrdinky, končí dřív, než se něco podstatného dozvíme) nás staví do stejné pozice jako Kate, nacházející se v cizím, výlučně muži ovládaném prostředí. Po celý film se marně snaží pochopit, jak – slovy Javiera – „fungují hodinky“ a nahlédnout pod povrch, namísto toho, aby jen sledovala ubíhající čas. Stejně jako v nekompromisním prologu, kdy jen tak tak uhne výstřelu z brokovnice a dozví se díky tomu, co se skrývá za zdí, má ale i po zbytek filmu hlavně velké štěstí a nulovou kontrolu nad tím, k čemu kolem ní dochází. Protagonistčině omezenému přístupu k informacím odpovídá snímání některých dialogů v celcích, dávajících vyniknout její bezbrannosti vůči nepřátelskému světu, v němž se octla. Sicario je především chytrou, bravurně rytmizovanou žánrovkou s některými z nejpůsobivějších akčních scén roku (jedna z nich prozrazuje stejně jako finále Zero Dark Thirty inspiraci videohrami), která na nás hnus, nepřehlednost a nebezpečnost války s drogovými kartely přenáší zejména stylistickými volbami a strukturou vyprávění. Kdybychom k němu přistupovali jako k psychologické sondě nebo komplexnímu portrétu poměrů na americko-mexických hranicích (à la Traffic), zřejmě by neobstál. Zvýšená pozornost věnovaná od začátku jednomu mexickému policistovi slouží čistě utilitárně zejména k posílení naší emocionální angažovanosti (a zajištění silného posledního záběru), nikoli k nabídnutí plnohodnotného pohledu z druhé strany. Zlo, kterému zde postavy čelí má podobně unikavou podobu jako v thrillerech Michaela Manna (jehož práce se zvukovým designem během přestřelek je neméně precizní), zatímco westernovou ikonografií a nekompromisním (a ani trochu cool) přístupem k násilí Sicario asociuje filmy Sama Peckinpaha. Vlastně i tematizace (oproti dřívějšku mnohem méně zřetelné) hranice mezi civilizací a divočinou a jejího překračování a posunování, dělá ze Sicaria jeden z nejlepších Mexikem načichlých revizionistických westernů od Divoké bandy. 85% ()
Tam, kde ve Zmizení Villeneuveova pomalá režie znásobovala napětí, tady spíš unavuje. Po začátku s napětím sledujeme cestování a mluvení, Emily tápající, Joshe s úsměvem a Benicia mentorujícího, popřípadě s hlavní pistole u Emiliiny hlavy. Že na policejních zátazích není vše úplně košer a mexický drogový boss se mohl přiučit z amerického násilí? No jistě, ale dvě, tři věty ještě konflikt nedělají a psychologie, natož filozofie se tentokrát nekonají. ()
Myslel jsem si, že svůj první letošní filmový orgasmus budu mít až s agentem jejího veličenstva, ale jak se to tak u chlapů občas stane dostavilo se předčasný vyvrcholení, protože Denis Villeneuve tady předvádí tak vyzrálou filmařinu, že i víno od Rothschilda je proti tomu amatérská záležitost. Ještě teď mně duní v hlavě "znepokojivá " hudba věštící pořádné dusno. Film trvá dvě hodiny, ale nenajdeš tam jedinou uměle vyhrocenou scénu či dialog, všechno jede těžce na real. Největší pamlsek je však práce s obrazem, letecké panoramatické záběry na mexické sloty jsou geniální, stejně tak jako přepináčka na noční vidění, ježkovi oči, já to budu muset dát asi znova, dokud je to v kinech, protože velké plátno nájemnýmu vrahovi neskutečně sluší. Od režiséra po posledního herce si tenhle film může každej ve svý filmografii zašktrnout jako svůj majstrštyk číslo 1. Emily, Benicio, Josh asi upsali svou duši ďáblu, protože jinak se jejich dokonalý herecký výkon neumím vysvětlit a Denise rovnou vystavit ve výkladní skříni a pod něj napsat "Genius režie". Kandidát na filmu roku je zkrátka na světě. ()
To si asi aj Fincher zúrivo robil poznámky, nie? Kristepane, to je brilantná záležitosť vo všetkých ohľadoch - od scenára cez dokonalých hercov až po geniálnu réžiu podporenú majstrom Deakinsom. K tomu pulzujúca hudba. Je to ostré, je to napínavé, má to nečakaný vývoj, čo sa týka vnímania, kto je vlastne hlavná postava a v podstate každá situácia sa rieši nehollywoodskym spôsobom (neskutočná "prestrelka" v kolóne). ()
Intenzivní procedurálka, jenž tahá ze všech složek ten nejlepší možný koncentrát, který v kině vtáhne audiovizuální palbou, a s odstupem několika dní nechá dozrát i šťavnaté myšlenkové pochody, důmyslně se schovávající za strohou historku o střetu mladé idealistky a protřelých pardálů protidrogového boje; takhle sešněrovaných sto procent parádní filmařiny se vidí málokdy, hned bych tomu začal házet lopatou nablýskané sošky. ()
Sicario je snad naprosto geniální film. Nějak jsem po jeho shlédnutí neměl lepších slov. Přichází s hodně brutální myšlenkou, která ale zároveň není nijak extra originální. To geniální na ní jsou herci, kterým vysloveně vzdávám hold. Emily Blunt, Benicio Del Toro a Josh Brolin předvedli absolutní herecký vrchol, kde jste s nimi přijímali, ale i odmítali každý další moment jejich aktuálních životních situací stejně tak, jako jej přijímali a odmítali oni. Dalším plusem je ale, a to především, i režisér Denis Villeneuve, který z, na první pohled, klasické gangsterky, udělal něco daleko víc. A to mi bylo jasné už v úvodní neskutečně syrové akční scéně, která už v ten moment neměla u podobně laděných filmů konkurence. A samozřejmě nesmím opomenout ani skladatele Jóhann Jóhanssona, který je právě tím mužem, co dovedl tento film k dokonalosti svými nepříjemnými zvuky, co z tohoto filmu udělaly napínák tak napjatý jak ocelový špagát napnutý přes ulici. Musím se přiznat, že tak depresivně mi před příchodem akční scény nebylo, jako právě u tohoto filmu. To všechno ale dokazuje jedno, a to, že tento film je tak geniálním, jak ho dělají samotní tvůrci a já tímto skláním svůj imaginární klobouk. ()
║Rozpočet $30miliónov║Tržby USA $46,889,293║Tržby Celosvetovo $84,872,444 ▐ Tržby za predaj Blu-ray v USA $10,281,098║ Tržby za predaj DVD v USA $6,095,254║ dá sa povedať že tu je precízne klasický Denis Villeneuve(pre tých čo ho už trošku poznajú), ktorý sa sústreďuje na postavy a ich podfarbenie, nič dejovo neprifarbuje, nechá nás tápať spoločne z hlavnou postavou v špinavých hrách zvrhlých vypočítavých agentov, dialógy na mieru, žiadny zbytočný balast, nič zvrátene nepridáva aj keď by mohol pri daných drogových zverstvách, skôr to necháva na otvorenú predstavivosť diváka, kde stačí skôr o nechutnostiach vyprávať než ich vidieť a akcia tu ide na vedľajšej koľaji, takže určite príde pre niektorých nadšencov akcie na mierne sklamanie, lebo ide v určitom pohľade o minimalistický snímok v maximálnej hereckej rozpínavosti ústrednej trojice(Emily Blunt, Benicio Del Toro, Josh Brolin), kde i skôr o hru citov v obkolesení dusnej atmosféry, kamera a jej nálety sú dych berúce v doprovode s elektrizujúcou dynamickou hudbou, niekedy je menej viac /videl v kine: 95%/ ()
Villeneuve at the top of his game. Bravurně zrežírovaná thrillerová jednohubka, která vám brutálně pomalým tempem a post-apo hřměním Jóhanna Jóhannssona vyžene tlusté střevo do mozku. Nemilosrdná trepanace lebek, která svým ultra temným vibem připomene prózy Cormaca McCarthyho, ale jinak si to valí zcela bez nároku na filozofický přesah. Krvavá historka z pomezí, která dokumentuje, že druhdy artový quebecký surrealista dozrál v jednoho z nejlepších mainstreamových režisérů. Obsazení ženy do titulní role téhle syrové flákoty je brilantní tah, který celé mistrovské číslo dovršuje. Když si letos porovnám "mainstreamovky" v poměru ceny / výkon / prožitek, Sicario vyhraje. [90%] ()
Kdybych nevěděl, že bude Villeneuve točit Blade Runnera, řval bych, že musí točit Blade Runnera. Jeho hrátky s hutnou atmosférou a pomalým tempem totiž nemají chybu, a právě díky nim je Sicario tak zajímavou podívanou - i když se toho v něm zase tolik nestane. Někdy v půlce filmu se bohužel vynoří dějové vzduchoprázdno a člověk moc neví, na čem je. Pečlivě vystavěné finále ale spolehlivě vrací míč do hry a vysvětlí vám, že to tenhle Kanaďan myslí s Hollywoodem zcela vážně. Sicario samozřejmě těží hlavně z vývoje vztahu Benicia Del Tora a Emily Blunt. A jelikož je jeho podání brilantní, já jsem opouštěl kinosál spokojený. Těch meditativních pasáží, které stojí vyloženě na Deakinsově kameře, je sice trochu moc, pokud se ale u dvojky Blade Runnera trochu přidá „na ději“, může Villeneuve natočit neskutečnou pecku! (8/10) ()
Čas vlků. Musím přiznat, že jsem se bál, co s Denisem Villeneuve udělá přestup do Hollywoodu, ten už totiž semlel plno nadějných tvůrců (vzpomeňme třeba José Padilhu a jeho tragikomického Robocopa), jak se ukázalo, o Denise jsem se ale bál naprosto zbytečně. Už jeho předešlý thriller Zmizení byl přímo excelentní, teď se ovšem se Sicariem dostává ještě mnohem dál, totiž na post, který je v americké kinematografii velmi důležitý, post, který před ním sdíleli třeba Miloš Forman nebo Ang Lee, post režiséra-emigranta, přicházejícího z cizí země a tím pádem zprostředkující Američanům reflexi, ke které nemá žádný z nich nejvýstižněji řečeno ,,koule". Ač opakovaně zkoumá svůj stěžejní motiv, totiž násilí a jeho dopad na osobnost jedince, tentokráte jde o level výš a analyzuje jeho dopad na společnost a dochází k výslednici institucionalizovaného násilí. Jestliže totiž platí premisa volně interpretovaná na konci příběhu ,,Zákony mají smysl jenom v komunitě. Na úrovni federálního nebo mezinárodního práva žádný smysl nemají, protože nejsou vymahatelné.", staví příběh svého filmu coby politikum. Je možné zaměstnat coby agenta CIA hitmana a člena drogového kartelu? Proč ne, když je to ve jménu ,,vyšší pravdy". Je možné zapojit se do války drogových kartelů a stát na straně jednoho z nich? Proč ne, když se tak dá, byť nelegálně a protiústavně, regulovat obchod s drogami. Je možné mučit vězně? proč ne, když je to jediná cesta, jak se dozvědět systémově důležité informace. Film plný antihrdinů, do jejichž středu je postavena hrdinka, nováček coby protipól, který je konfrontován s realitou boje proti organizovanému zločinu a obecně s fungováním tajných federálních služeb a armády USA. Je to taková cesta poznání, cesta Platonovou jeskyní, až ven, ke skutečné pravdě, která ovšem oslňuje a pálí. A jelikož organizovaný zločin je stále brutálnější a nemilosrdnější, jsou i represivní složky státu tlačeny k podobně agresivnímu, cynickému, pragmatickému (a morálně problematickému) konání. Obžaloba i obhajoba systému zároveň. Po formální stránce naprosto dechberoucí záležitost, organické propojení hudby (post-rockově koncipované), nádherné kamery a pomalého tempa, skvostná dunivá a hřmící symfonie hudby, detonací a výstřelů... Pro mne osobně ne tak silné jako Denisovy dřívější filmy, hlavně Požáry a předchozí Zmizení, přesto naprostý masterpiece... ()
Přes veškeré nemalé kvality (především první polovina je žánrová dokonalost a je to nebývale intenzivní) se to ve třetí třetině překlopí v "prozření z naivity" a nic víc. Což by nemuselo být nutně ke škodě, kdyby nebylo tak okatě průhledné "co a jak" již od scény v letadle (což je cca dvacátá minuta) a především kdyby hlavní hrdinka nebyla tak nerealisticky hloupě übernaivní (neplést s tím, jaké má morální zásady), jakkoli Emily tu roli ustála se ctí, že to v jinak uvěřitelném procedurálním filmu působí vyloženě jako pěst na oko. A tak divák závěrečnou dvacetiminutovku čeká a čeká až dojde k tomu, co všichni již stejně dávno vědí. Že to celé navzdory prostoduchému scénáři přeci jen výtečně funguje, je pak zásluhou souhry kvarteta Villeneuve/Deakins/Del Toro/Jóhannsson. Ovšem možná jsem jen natolik rozmlsán Donem "The Cartel" Winslowem, že by mi i absolutní majstrštyk s touto tématikou přišel jako mlácení prázdné slámy. ()
Vizuálně naprosto výjimečný thriller. Dějově hodně strohé, ale velmi dobře vymyšlené. Tápete v nejistotě, stejně jako hlavní hrdinka. ()
Nic pro feminist(k)y. A přesto mám skoro chuť dát 2*, jak si tu od zívání vyvracím panty. Bitches ruin everything. ()
„TADY NEPŘEŽIJEŠ. TOHLE JE ZEMĚ VLKŮ A TY VLK NEJSI…“ /// Filmová válka proti drogám je na novým levelu. Spolu s nechápající Emily Blunt jsem vrženej mezi vlky a nucenej prožívat to, co vona. Mám se vcejtit do jejích pocitů, bejt přihlížejícím (a mlčícím) svědkem toho, co se vodehrává. Scénář dávkuje informace a spolíhá, že ho ve slabší chvilce zachrání Roger Deakins se svojí kamerou. Nezapomenu na obrázky Ciudad Juárez z helikoptéry, nebo na zapojení průmyslový kamery či nočního „módu“. A když se most zdá zbytečně prázdnej, tak ho voozdobí mrtvolama. Film má hodně napínavejch pasáží a připomíná mi ten o válce proti teroru - 30 minut po půlnoci. Taky jde vo zábavu pro dospělejší publikum, s důmyslným scénářem, přímým tahem na drogovou bránu, strohejma, realistickejma dialogama a nenápadným soundtrackem, kterej pomáhá s gradací napětí. Pak jsou tady tři herci. Dva si dělaj, co chtěj (hrajou totiž to, v čem jsou nejlepší) a „ona“ je uvěřitelná už jen tím, jak nechápe. A jestli na začátku spolu s Kate nepobírám vokolnosti, tak na konci ji chápu. Taky v tom by mohla bejt síla tohohle filmu, kterej přiživuje konspirační teorie o provázanosti CIA a drogovejch kartelů, baví rozporuplností mezi právem, zákonem a morálkou a kterým Denis Villeneuve zřejmě nadobro vstoupil do první režisérský ligy. P. S.: Hodně mě zajímá, jak to dopadne se sequelem pro postavu Alejandra. 4a½! /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Jedu jen kusy na základě skutečnejch příběhů. 2.) Jsem klaďas, co kurevsky a (samozřejmě) podle zákona, zatočí s každým neřádem. /// PŘÍBĚH ***** HUMOR ne AKCE ** NAPĚTÍ ** ()
Reklama