Režie:
Bernard BorderieKamera:
Henri PersinHudba:
Michel MagneHrají:
Michèle Mercier, Robert Hossein, Jean Rochefort, Claude Giraud, Giuliano Gemma, Jacques Toja, Robert Hoffmann, Bernard La Jarrige, Madeleine Lebeau (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Angelika, markýza andělů je první část pětidílné ságy o krásné Angelice a její cestou za láskou k hraběti de Peyrac. Do Angeliky, zchudlé šlechtičny, se zamiloval už v jejím dětství venkovan Nicolas, ale protože v den její svatby kvůli Angelice zabil správce, musel uprchnout. Angelika náhodou odhalila intriky proti králi, stala se nebezpečnou královým nepřátelům, kteří ji dali zavřít do kláštera. Vysvobodil ji až sňatek s bohatým hrabětem, kterého však Angelika znala jen podle řečí, které o něm kolovaly. Po prudké nenávisti přišla láska na život a na smrt. Hrabě de Peyrac byl však příliš bohatý, vzdělaný a odvážný. Nikdo a v ničem nesmí zastínit krále… (Česká televize)
(více)Recenze (273)
Tady jsem trochu na rozpacích, protože kdybych hodnotila Angeliku podle svého osobního vkusu, byla by to hvězdička jediná. Kdybych ji hodnotila v rámci jejího žánru, který je mým vysoce neoblíbeným, tak by to byla jasně hvězdiček pět, protože chtě nechtě musím uznat, že u Angeliky by se měly všechny ty Steelové, Pilcherové a spol. učit, jak má romantika vypadat (jak už tu ostatně bylo mnohokrát řečeno).Tak své dilema vyřeším aritmetickým průměrem a zároveň s tím vyslovuji uznání krásné hudbě a krásnému Robertu Hosseinovi. ()
Angelika je nedostižným příkladem jak by měl vypadat romantický historický film. Vzpomínám jak byl soudruhy nasazován v době církevních svátků. ()
Natočit červenou knihovnu, u které by se člověk nezblil, není zas tak snadná záležitost. Důkazem budiž Troškův nudný paskvil "Andělská tvář". Naproti tomu Angelika, to je jiná. Vyznavači filmového umění, klidně se mi smějte, ale mně se Angelika líbí. Nejhorší na tom je, že vlastně ani nevím proč. Mám rád kostýmní velkoprodukce, MM je hezká ženská a Jean Rochefort skvělý herec. Tak asi proto. ()
Ve správném rozpoložení mi Angelika ani nepřijde trapná. To je na slušný komentář hodně málo, že?;) Nuže vězte, že nesnadné nacházení cesty dvou duší k sobě je v tomto filmu podáno, zvláště díky úžasnému Robertu Hosseinovi, excelentním způsobem...ale i přesto ani na okamžik nezapomenete, že je to červená knihovna toho nejtěžšího kalibru. ()
Tuctová a stereotypní milostná limonáda, zasazená do histrorických reálií, jakých jsou stovky. Hodnocení Cinemy mě zaráží. ()
Jako největší romantik 20 a současně i 21.století samozřejmě nemůžu ignorovat film, ve kterém je láska větší než nekonečnej vesmír. Mám akorát pár drobných poznámeček, k tomuhle krásnému zamilovanému cvrlikání. Především ta Žofrého jizva, proboha tak bohatej chlap by si jí jistě i tenkrát mohl dát nějak kosmeticky upravit, byla poměrně hluboká a příliš široká a otevřená a nebylo mě příjemný na ní furt koukat a že jsem na tu jizvu čuměl pokaždý, když na ní byl závěr, nechápu proč. Samozřejmě je strašně krásný vědět, že nejhezčí dívky na naší zemi sní o hnusným chlapovi co kulhá, to mě u holek dává jisté naděje. Holky totiž jistě nezajímají peníze a krása, holky sní jen o čistotě srdce.....och jak krásné. Jak se s ní nevyspal a poctivě čekal, až to bude z lásky.....zase nádherné, ale zkuste se dneska nevyspat s holkou tak měsíc a nabere Vás vidlema na hnůj. Těma zamilovanýma očima jak se na Angeliku díval snad i když spal, to je jiný než my, co holky? My dnešní muži, máme nejzamilovanější pohled, když vidíme naše hokejisty se zlatou medailí na hrudi. Mimochodem všimli jste si, že by Angelika někdy vařila...no já nevím, ale láska prochází žaludkem, takže zatímco ženy sní o tom, jak jim chlap řekne, to, co Žofré Angelice, my sníme o dobrém teplém jídle na stole . Angelika může bejt ráda za ten konec v tom filmu, protože jinak by se to jistě zvrhlo časem v rodinou rutinu. Žofré by vydělával jak černej, aby mohla Angelika chodit pěkně oblíkaná a Angelika by buzerovala pohunky ať vařej, perou a žehlí. Doufám, že po tomto komentáři budu platit za největšího romantika CSFD, tak jako pro mě platí, že jsem slyšel nejpovedenější a nejpodmanivější romantickou hudbu vůbec, viděl nejkrásnější markýzu na světě, pochopil, že i chlap, který kulhá a má jizvu může imponovat každé ženě a především jsem byl rád, že i sladký román může chutnat a moc. ()
Stejně jako jiné díly Angeliky mi tento přijde prostoduchý, chvílemi značně přeslazený a celkově nevalný. ()
Obsáhlý šestidílný román Anne a Serge Golón, jsem přečetla celý (pod lavicí) a to ve slovenštině. Filmový „seriál“ je sice hodně zjednodušen a řádně přislazen, ale vůbec mi to nevadí. Joffrey de Peyrac je výjimečný a okouzlující muž.„Víte patřilo mi už mnoho žen, ale nikdy jsem ani jednu nezískal násilím ani penězi. Přišly samy. Jednou, jednoho dne, jedné noci přijdete i vy“ A Angelika je báječná, nezkrotná, ale i věrná, i když její srdce je hodně široké a náruč značně otevřená. Dokonalá romantika, která musí být milována všemi, kdo v našem příliš realistickém světě rádi utíkáme k pohádkám pro dospělé. ()
Protože byla tahle série uvedena do československých kin a na československé obrazovky v čistě nekonkurenčním prostředí a díky nedostatku čehokoli jiného alespoň trochu zajímavého a také kvůli vyhladovělosti diváků po čemkoli západním, čehož tady bylo zoufale málo, se z Angeliky stal v našich zemích doslova kult, ale narozdíl třeba od Vetřelce či Indiana Jonese a jeho dobrodružství se mi zdá, že Angelika získala svou pozici nezaslouženě a ve světě tenhle kultovní odér kolem její existence rychle vyprchal... ()
Červená knihovna odehrávající se za vlády Ludvíka XIV. Přeslazené, ale překvapivě velmi příjemné pokoukání, které neznechutí, ale také nijak nenadchne. Ve své podstatě to platí na celou sérii o Angelice. ()
Pro mě, jakožto muže, je docela složité hodnotit romantické filmy, takže při jejich hodnocení trochu přimhuřuju oči (což neznamená, že by se mi romantické filmy nelíbily, někdy to nezaškodí, ale musím mít náladu, chápete, že?). U Angeliky, markýzy andělů nemusím (přimhuřovat oči). Krásný film s nádhernou hlavní hrdinkou podle mě splňuje všechny kvality dobrého filmu (působivá výprava, hudba, herecké výkony - ty jsou mimochodem dobré takovým zvláštním, nespecifikovatelným způsobem), a ta romantika je už jen tak navíc. Dal bych i 5, ale to, co Angelice neodpustím, je ten počet mrtvých, které za sebou nechává. ()
No tohle je můj Jediný Romantický Film, co mě Bavil! Už od druhé Třídy mé Drahé Mamince.. Všichni v Dědině, Učitelé, Učitelky Říkávali Angelika, a Ono je i dosti Podobná! Už jen z toho důvodu si zaslouží Krásnou Pětku!:) ()
Je fascinující, že již během první minuty se z Angeliky stala miss mokré tričko. Především proto, že tenkrát ještě trička nebyla. Pak už to jde ráz naráz. Svatba s pokrokovým Peyracem, citlivým Peyracem, odvážným Peyracem, společenským Peyracem, nežným Peyracem, romantickým Peyracem, bohatým Peyracem, o kterém se snaží nám film namluvit, že je ošklivý kvůli kulhání a jedné sexy jizvě, ačkoliv je to model k pohledání. Není divu, že ho nakonec připustí. ()
„Diabla nemožno uraziť. Mňa áno." No a čo, že znetvorený muž má v ružovom svete báječne neskrotnej Angeliky (Michèle Mercierová) maximálne tak jednu nenápadnú jazvičku cez líce? Krásne nahé ženy, bohatá vizuálna stránka, humor, láska, akcia... Francúzi sú frajeri a pocukrovaná historická limonáda u nich chutí lepšie, ako u Nemcov či Američanov. ()
Mám sérii filmů o Angelice ve veliké oblibě. Moc se mi líbí sytý a jakoby zrnitý obraz filmů z 60. a 70. let, dodává především historickým snímkům na autenticitě. Mrzí mě, že se dnes už takto netočí nebo už to technika nedovoluje. Angelika bude nejspíš příkladem dokonalého romanticko kýče, který staví na krásné hudbě, krásné ženě, charismatickém Peyracovi a přesvědčivé výpravě a kostýmech. Výsledný dojem je posílen precizním českým dabingem z dob, kdy byl ještě český dabing pojmem s velkým P. Z prvního příběhu o Angelice mám nejraději scénu, v níž Angelika spěchá zachránit Joffreye před popravou upálením - ta zoufalost a spěch posílené gradujícím sborovým hudebním podkresem je, nebojím se to říct, jedna z nejkrásnějších filmových scén! ()
Já to hodnotím, díky opakování v telce, ale už jsem to vzdala, ovšem nostalgickou a symbolickou čtyřku dám za všechny díly a hlavně těm s Žofrém :-) Já mám dokonce pocit, že když tam nebyl, tak to nemělo ten správný šmrnc. Na druhou stranu, když si vzpomenu jak mě nervovalo, když tam nebyl a ona ho hledala, tak to mělo také něco do sebe. Hudba byla přenádherná a vnadnou, půvabnou a někdy i rošťandu Angeliku podle mého názoru už jinou nejde natočit, to byla jen krásná romantika minulého století. Dnes už jsou pro romantické dušičky točené jiné filmy, tohle se už nevrátí.........a i když snahy jsou, tak je to už úplně o něčem jiném. ()
Angelika je svým bizarním "mýdlovým" způsobem nenapadnutelná. Pět filmů konstantní kvality a provedení, které dávají divačkám přesně to, co chtějí, a pro nás, dospělou mužskou část publika, tu moc nezbývá. Osobně jsem to dlouho neviděl, ale dobře si to pamatuju z dětství, kdy si to neustále pouštěla moje máma. A tenkrát jsem to vnímal jako docela pěknou pohádku... Zvlášť pozdější pirátské a orientální eskapády. Dnes bych u toho pravděpodobně nevydržel, ale rozhodně se tomu nemám potřebu smát... Holt Francie šedesátých let nebyla jen progresivita... ()
Z Angeliky mi stejně nejvíc utkvěla v paměti scéna ve Slunce seno jahody, kde Růžičková přihlíží scéně "Miluj mě Nicholasi," pak se podívá na svýho chrápajícího starýho a rozpláče se. ()
Soutěž MISS mokré tričko před nadrženým lovcem leknínů Nicolasem, krvavé odpanění ve stáji, blažený výraz markýzy, když zjistí, jak její zjizvený a původně nechtěný dobroděj umí píchat…kordem.. Hučení a svrbění na francouzském intrikánském dvoře zahalené do sukna nehynoucí romantiky. Musí tomu tak být, protože jestli je Jeoffrey de Peyrac čaroděj, Angelika je čarodějka s p… Už mlčím. Nechám nostalgii a poptávku převyšující toho času nuznou nabídku, aby neztratily své dávné kouzlo, nad kterým doteď drží Michel Magne svou hůlku (podotýkám dirigentskou).. ()
Sladký francúzsky romantický gýč, ktorý je tak hriešne chutný, že sa ho na tú dobu nedá nemať rád. Je to síce patetické až strach, ale ak by som sa narodila v komunistami zmietanej krajine a dostal by sa mi raz za čas do ruky tento drobný darček, z nostalgie by som ho radila medzi najkrajšiu romanťárnu nielen vtedajšej doby. Romantická harmónia kontrastov charakteristická pre Hugov slávny Chrám, ktorá sa mi dostala pod kožu a k tomu musím pochváliť nadpozemskú (a podcenenú!) hudbu. ()
Reklama