Režie:
Claire DenisKamera:
Yorick Le SauxHrají:
Robert Pattinson, Juliette Binoche, André Benjamin, Mia Goth, Agata Buzek, Lars Eidinger, Claire Tran, Ewan Mitchell, Victor Banerjee, Jessie Ross (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Monte (Robert Pattinson) a jeho malá dcera Willow žijí společně v naprosté izolaci na palubě kosmické lodi hluboko ve vesmíru. Monte, pro kterého byla přísná sebekázeň obranným štítem proti touze, se stal otcem proti své vůli. On i žena, která dítě porodila, byli členové posádky vězňů – odsouzenců k smrti. Pokusní králíci poslaní na misi s cílem najít alternativní zdroje energie. Mise se účastní také lékařka (Juliette Binoche), která zkoumá lidskou sexualitu v extrémních podmínkách a s vězni má své vlastní záměry. Otec a dcera se společně přibližují cíli – černé díře, kde čas a prostor přestávají existovat. Filozofická sci-fi režisérky Claire Denis o hledání podstaty lidskosti ve vesmírných kulisách. (Film Europe)
(více)Recenze (103)
Osamelý muž sa vo vesmírnej lodi snaží vychovávať svoju dcéru a zároveň zabezpečiť ich prežitie. Príbeh ukazuje, ako sa do vesmíru dostali, čo sa stalo po odlete z našej planéty a to, kam smerujú. - Už dlho som nevidel tak zvláštny film, ako je tento. Po prvej štvrtine som rozmýšlal, či to radšej nevypnem, lebo sa tam nič nedialo a vôbec ma to nebavilo, ale postupne sa z toho stáva nepríjemný existenčný zážitok a vďaka netradičnému spracovaniu, chaotickej chronológii a lokácii uprostred vesmíru ma to dosť pohltilo. Je pre mňa dosť komplikované o tomto filme napísať niečo zmysluplné, ale myslím si, že trpezlivý hororový divák si tu tiež príde na svoje, len nie v takej podobe, ako by čakal, keďže smrť je tu pre postavy vlastne skôr vykúpením. Jedna zo smrtelných scén mi utkvie v pamäti na dlhšie, rovnako ako jedna úplne disturbing (neexistuje slovenský ekvivalent, ktorý by to dokázal popísať) scéna, v ktorej sa miestna doktorka sexuálne uspokojuje. Mrzí ma zbytočný prehnane artový prístup režisérky, pretože bez snahy o hlbšie presahy by sa na to pozeralo lepšie a bolo by to divácky atraktívnejšie. Na záver len dodám, že režisérka rozhodne nemusela ukazovať pohlavné ústrojenstvo bábätka, keďže Hollywood je dobre známy svojou pedofíliou a práve takýto typ diváka sa zdá byť cielovou skupinou pre tento počin. + herečka z A Cure for Wellness, Marrowbone a Suspiria ()
Rakovinotvorný evropský art pronikl už i do ranku sci-fi... Takže sperma, laktát i krev, samozřejmě i ta menstruační, tečou v kosmické lodi proudem... Taková Hanekeho Pianistka ve vesmíru...ovšem bez Hanekeho filmové virtuozity...podivné je to umění... ()
Už když jsem logo ARTE, tak mi bylo jasné, že to bude megakokotina. Jak na takovou blbost, mohl jít někdo do kina? Ti lidi nejsou normální! Po půlhodině mi ségra řekla: "Píčo, vypni to!" 💩💩💩💩💩 ()
Sakra, Claire Denis ví, jak se na lopatu sedá. ()
Skúsime to cez vesmír. Starší hit pesničky Tublatanka počula francúzska umelecká (artová) režisérka i povedala si: "Prečo nie?". Na rozdiel od slovenskej hardrockovej kapely ma však dokázala len uspať. Čo zase nie je tak zlé v dnešnej dobe nespavosti. Lenže jej sa to podarilo po každých 20 minútach. A tak raz po prebudení sledujem bábätko, nežný vzťah otca k nemu, úvahy, prečo sa na to nevybodol, druhýkrát retrospektíve scény - trochu vysvetľujúce, trochu tajomné. Nuž a po treťom zobudení ma oblejú fyziologické tekutiny spojené so zrodením. Materské mlieko na prsiach aj vankúši, menštruačná krv na vankúši, semeno obradne nesené v miske z doktorkiných rúk, krv prýštiaca z nosa, zalievajúca vnútro prilby skafandra. Tublatanka v pesničke hovorí o tom, ako krásky na lodi porodia deti a dúfa, že možno niekde existuje vo vesmíre naša šťastná planéta. Claire Denisová vo filme dala porodiť dieťa kráske z lode a dospieva k záveru, že spásnou planétou je čierna diera. Koniec života alebo začiatok zrodenia. Ako si to vezmete. Poznámka: Záverečná pieseň pod titulkami silno pripomenula skladby z albumu 9 Easy Pieces and Other Songs (Zoon Records 1992) od Ivana Csudaia a Martina Burlasa. ()
Po některejch filmech mám vobčas velmi sugestivní pocit, jako bych se právě zúčastnil úmornýho festivalovýho maratonu artovejch dramat, kterej mě na chodník před kino vyflusnul v polomrtvým stavu. První půlhodina týhle filozofický sci-fi meditace ještě ujde, jenže pak začne podivná válka o sperma, ve který je tolik tělních tekutin a nicneříkajícího únavnýho děje, až sem nabyl dojmu, že mě chce režisérka těma parádníma scénama zavraždit. Dokoukat tohle je na medaili. ()
Rozhodně nedoporučuji číst obsah, protože pokud o filmu nic nevíte, jako já, budete jakýmisi cestovateli s postavami a vše v klidu a postupně odhalíte. Puzzle, rozházené na počátku v prostoru a čase, se pomalu začínají skládat a vytvářet obraz putování hlavního hrdiny. Tři časové roviny se navzájem prolínají a vysvětlují příběh a osud Monteho. Pomalé a kolébavé se slušným vizuálem, některé záběry jsou vynikající, a odpovídající kosmickou hudbou. A když už člověku padají víčka, najednou prásk a je tu boj o život! Konec logický, podobný jsem si představoval. Komorní, do určité míry minimalistické, artové a především pro menšinové publikum, čemuž napovídá i zdejší hodnocení. Rád bych se rozepsal hlouběji, ale jak už jsem zmínil, o filmu je lepší nevědět vůbec nic. ()
V současnosti se najde spoustu herců, jejíž kariérní vývoj je zajímavý a vyplatí se ho sledovat. A kdybych měl vybrat aktuálně nejzajímavější vývoj tak vyberu vývoj Roberta Pattinsona. Tento sympatický brit se už pár let pokouší vymanit ze stínů svých legendárních rolí Cedrika Diggoryho respektive Edwarda Cullena (něco podobného co aktuálně zažívá Daniel Radcliffe, který se snaží vymanit ze stínu Harryho Pottera). Pattinson si tak vybírá především projekty, které se hodně prodávají skrz herecké výkony. Objevil se ve Vodě pro slony, Ztraceném městě Z nebo Dobrých časech a příští rok se objeví v novince Christophera Nolana. Ještě před Nolanem se ale Pattinson objevil ve sci-fi High Life. Aktuálně 72-letá režisérka (21. 4. oslaví 73 let) Claire Denis se rozhodla že nabídne filozofickou sci-fi o podstatě sexu a života. Od začátku byla jasné, že půjde o kontroverzní kousek a že rozhodně nebude sedět každému. High Life opravdu není film pro každého a nepřekvapilo mně, že lidé uprostřed projekce odcházeli. Já si to ale celý neskutečně užil a zbaštil ji i s navijákem. Pattinson dle mně předvedl zatím svůj nejlepší výkon za celou kariéru (v Nolanovi má co překonávat) a definitivně dokázal, že časy Twilight Ságy jsou pryč. High Life je Interstellar pro lidi v sexuální výchově pokročilé. Nejedná se sice o takový masterpiece jako v případě zmíněné Nolanovky a rozhodně má výrazně víc děr, pár paralel se ale najít dá..... Srdcem příběhu je Monte v podání Roberta Pattinsona a vztah s jeho dcerou. Monte si o sobě nemyslí, že by měl otcovské vlohy, uvědomuje je si, že je tak trochu magor a otcem se v podstatě stane proti své vůli. Jakmile se ale malá Willow narodí, Monte se rozhodne, že se o ní postará jak by to měl správný táta dělat. Denis napsala i scénář (společně s Jean-Paulem Fargeauem a Geoffem Coxem) a vztah mezi Montem a Willow neskutečně lidský. To malé batole je mimochodem opravdu šikovné a působí neskutečně přirozeně. A chemie mezi ní a Pattinsonem funguje tak neskutečně, že bych chvilkama uvěřil, že je ta malá Pattinsonovou dcerou v reálu. Neskutečně jede taky Juliette Binoche, která dokáže být ve svých 55 letech sexy a uhrát sexem posedlou vědkyni. Nechci se moc rozepisovat, jelikož by měl Ladislav Špaček pokáral, že takováto slova do recenze filmu nepatří, takže jenom řeknu, že se to musí vidět! Kdo nemá žaludek na pánské zadky, ženské poprsí a především mnoho a mnoho spermatu, měl by rozhodně zůstat doma. Kdo se ale do filmu zadívá, High Life už ho nemůže pustit. Na to je svou drzostí High Life až příliš zajímavý a divákovi nedá se film dokoukat. Pochopím, že po druhé třetině už někdo nemusí popadnout dech a říct, že na tohle do prdele nemá, na druhou stranu je ale těžké se do filmu skutečně nezamilovat. Je to vlastně celou dobu tak přes čáru, že by člověk čekal, že ve finále půjde ještě dál. Ve finále tak může třetí třetina zklamat, já jsem se ale nenechal pustit si posledního záběru... Je to plné krásných kamerových záběrů, na malý rozpočet slušných efektů a zajímavého soundtracku. Ve finále bych možná chtěl aby byl film trochu delší a vysvětlil nějaké mezery ve vyprávění, otevřený konec mě ale neurazil, spíše naopak. High Life asi není film, který bych nutně potřeboval vidět znova, jsem ale rád, že jsem ho viděl. Do normální distribuce jde jinak film až 25.4.2019, takže kdybyste po Avengers: Endgame nevěděli co dál, ve vedlejším sále můžete narazit právě na High Life..... () (méně) (více)
High Life je filmem který zřejmě rozdělí diváky na dvě poloviny. Tohle buď sedne nebo ne. R. Patizóna moc nemusí ale už víckrát mě přesvědčil, že hrát umí. Potěšila mě i Mia Goth. Pokud by někdo hledal film nabitej akcí pak je na špatný adrese. Tohle je pomalý, přemýšlivý až filozofický Sci-Fi s působivým vizuálem. Slabší 4hvězdy. ()
Chápem, že mnohí budú z tohto vraj ťažko artového scifi slintať (autorka vraj prekročila hranice tabu a vo vesmíre otvorila bránu sexuality...), no za mňa hovorím, že už dávno som nevidel nič tak monštruózne otravné. Keby nebolo tých pár explicitnejších scén a náznaky znepokojujúcej atmosféry, tak si od zúfalstva vyškubem všetky vlasy. Pár delikventov, pár masturbácií, kopec bezcieľneho pofľakovania po lodi, sem tam nejaká inseminácia... Význam a pointa tu akosi plávajú v hlbokom čiernom medzihviezdnom priestore. Nezáživnosť ešte umocňuje nelineárne odvíjanie príbehu, ktoré miesto toho aby zaujalo len prilieva olej do ohňa všeobecného chaosu a náhodilej mozaikovitosti celého tohto kvázi artového diela. Neviem čo si myslieť, radšej si teda nemyslím nič. Jediné čo viem, že pri dvoch hviezdach som až moc štedrý. 30/100 ()
High Life je odpudivý artový blábol bez zjevné myšlenky a významu, v němž sledujeme sled náhodných flashbacků hlavního hrdiny, v nichž vystupují za a) postavy, které s dějem nesouvisí; za b) postavy, které jsou zbytečně matoucí; za c) postavy, které jsou neskutečně otravné. Styl vyprávění je zvolen nevhodným způsobem a některé scény ze Země struktuře vyprávění i odporují. Vizuální stránka filmu je slabá a nezajímavá. Prkenný Robert Pattinson a jeho interakce s uřvaným nemluvnětem mi už na začátku daly znát, že s tímto snímkem jsem šlápl vedle, ale takový trapný, nudný a nečitelný pokus o jakési „umění“ jsem opravdu nečekal. [Sitges 2018] ()
Nejnudnější film pod sluncem. Zpětně si vyčítám, že jsem se mu nakonec rozhodl dát šanci, protože jsem k tomu byl původně hodně skeptický - od Claire Denis jsem viděl jen jeden film, který mě podobným způsobem nudil, a herecké duo Pattinson & Binoche jsem rovněž nikdy moc nemusel (pokud by vyznění toho filmu měla vystihnout jedna věta, mohla by znít třeba takto: High Life je film, kde Juliette Binoche chodí po kosmické lodi nesouc v dlani sperma Roberta Pattinsona - skutečně chcete kvůli tomuhle vážit cestu do kina?). Nic v tom filmu podle mě nedává smysl, lidi tam nepochopitelně umírají, táhne se to odnikud nikam, a nudí to naprosto nesnesitelně, jak je to divácky odtažité a zcela rezignující na nějaké vyprávění příběhu. Jak tam navíc Pattinson vychovává to děcko, tak mi to i přišlo strašně depresivní, ta představa opuštěného otce a malé dcery, jak letí dalekým vesmírem a otec ji učí, že nikdy nesmí jíst svoje hovno ani pít svou moč. Bože, proč někdo vůbec přivádí na svět takové filmy?! ()
Aj lacnejšie sci-fi odohrávajúce sa vo vesmíre môže mať zaujímavý vizuál a skvelú atmosféru, viď Sunshine prípadne švajčiarske Cargo. High Life však nemá žiadnu vlastnú vizuálnu tvár a nedokáže tak vtiahnuť, a to bez ohľadu na to, či ponúka, alebo neponúka podnety na zamyslenie. To nech si rozhodne každý divák sám. Každopádne do histórie kinematografie sa zapíše skôr kvázi šokujúcimi erotickými scénami, v ktorých je tou aktívnou Juliette Binoche a tie si koledujú o paródiu v Scary Movie, ak by bol tento film popkultúrne známejší. ()
Těžko uchopitelné, vláčné a mimořádně nezáživné vesmírné drama o skupině trestanců, kteří si místo doživotí vybrali službu vědě, a ocitají se proto po zbytek svých životů na vesmírné lodi cestující k černé díře, zatímco se je přítomná doktorka snaží (sem tam i proti jejich vůli) reprodukovat. Jestli to není sofistikovaná umělecká kritika psích množíren na pozadí bizarní historky o tom, že lidé a divá zvěř k sobě nemají příliš daleko, tak nevím. Rozhodně to ale není dobře vyprávěný příběh, neb začíná nelineárně de facto od konce, čímž pádem obere všechno zbývající dění (odehrávající se ve flashbacku) o jakékoli potenciální napětí a dramatičnost, protože všechno vyzradí předem. Už tak dost utahaný (a vzhledem k výše řečenému i extrémně předvídatelný) děj je pak ještě zbytečně narušován poněkud nahodilými vzpomínkami hrdinů na jejich životy na Zemi a dalšími izolovanými vsuvkami (velice nepadnoucí scéna s rozhovorem s jakýmsi vědcem, erotická pasáž z místnosti se sexuálním trenažerem...), aniž by existence těchto sekvencí měla nějaké opodstatnění, herci v čele s toporným Pattinsonem hrají vrcholně nesympatické a otravné postavy, z nichž o většině se vůbec nic nedozvíte, veškeré myšlenky a významy jsou brutálně doslovné, přitom devadesát procent filmu je zoufale o ničem, konec vyznívá do prázdna a ani vizuálně to není žádný zázrak, tudíž tak nějak chybí důvod, proč se na to vůbec dívat. Příběh s takovýmto námětem by rozhodně šlo vystavět hrozně zajímavě, Claire Denis jej však svou nuceně uměleckou vizí zašlapala do země. ()
Úmorně nudné a nezáživné sci-fi drama, jenž dělá vše proto, aby diváka co nejrychleji otrávilo a vzbudilo v něm nezájem vnímat děj. Nesmyslně zvolený způsob nelineárního vyprávění, které je zde zcela kontraproduktivní a zbytečné. Ono by z toho námětu nejspíš šlo udělat něco kloudného, ale Claire Denis chtěla být za každou cenu artová a antidivácká, a proto natočila film, který docení tak akorát pár domýšlivců a stádo povýšených kritiků. ()
Už dávno som nevidel takú zlátaninu a negatívny snímok. Ustavične plačúce dieťa je v podstate jedinou hudobnou zložkou celého snímku a to nie je žiadne paradízo pre uši. Najhoršie je, že sa k tomu plaču pridal aj herecky sterilný patizón. Od depresívnej nudy sa to postupne posúva k masturbačným nechutnostiam. Juliette Binoche sa zbláznila a na staré kolená otŕča chlpatú kundu, z ktorej si vyberá semeno. To je úžasný art. ()
Tohle byla naprostá snůška nudy, hoven a nechutností. ()
Z High Life se vrátíte do světa s úplně novou představou co černá díra symbolizuje. Je to elipsovitý film, protože odpovídá pouze na otázky, které by vás nenapadly položit. Je to těžký materiál s béčkovými prvky. Končí to dotykem optimismu, ale to je příliš málo a pozdě. Není nad to, když režisér svůj film dopoví. Claire Denisová tvrdí, že její High Life vypráví „o sexualitě, nikoli o sexu, a o smyslnosti, nikoli pornografii“. Robert Pattinson, idol dívek z upírské romance Stmívání, zosobňuje jedinou diváckou atrakci i jediného nositele tajemství. Originální začátek vzbudí zájem, jenže vypravěčský styl obsahuje tolik manýry, že zvědavost, co mu předcházelo, brzy udusí. Něco odhalí hrdina samomluvou, něco krkolomně únavné skoky v čase, hlavně se však odmaskuje pravý žánr. Z vědeckého experimentu s mimozemským vyhnanstvím kriminálníků se vyklube pochybná sociální moralita. Je tu ženská obdoba doktora Mengeleho, slovy hrdiny „spermatová šamanka“ v podání Juliette Binoche, která na posádce provádí reprodukční pokusy, posune slibovanou sci-fi k ornamentálnímu erotickému cvičení. Aby se paluba pročistila, sáhne příběh ještě k modelovému hororu, nicméně z něj čiší, že navzdory filozofickému nátěru i estetickým kudrlinkám se Denisová upíná k výjevům v duchu kosmického porna. Mezihvězdný prostor tady zosobňuje pouze zástupný druh lidské izolace, jakou vytvářejí ateliérové dekorace od skleníkové zahrádky po takzvaný „box“ k provozování sólových intimností . Batole otce přehraje. Nejsilnější stránkou snímku High Life zůstává osamělá každodennost otce s dítětem na bezcílné galaktické pouti. Nakrmit, přebalit, umýt, utišit, naučit je první krůčky, to jsou okamžiky podmanivé svou tichou čistotou, byť batole svého hvězdného tatínka herecky přebíjí. Ovšem na druhé straně už okázalá artová schválnost pohřbila daleko zásadnější projekty než High Life. ()
Podmanivá hudba i vizuál, podle mne slušná výprava. Ale co mi ten film chce vlastně říct? Od nějakých tuláků se dostaneme k jako že posedlosti za každou cenu přežít? To spolu souvisí asi jako jazz s heavy metalem. Navíc o postavách se nic moc vlastně pořádně nedozvíme kromě pár povrchních detailů a znaků, ale nic o jejich charakteru. Některé postavy jen tak zmizí z děje. Na začátku filmu máme scénu, kde se chlápek nerozpakuje z kryokomory vyházet šest kolegů, snad by i sám skočil, ale uřvané děcko, které ho dohání k šílenství, to bude chránit? Ono hodně matkám v reálu jeblo, když jejich děcko neustále dny a noci řvalo, až je vyhodily z okna - a tady chlápek popraví kolegy, div ne sebe, ale ve vztahu k děcku je klidný? By mě zajímalo, jestli paní režisérka má vlastní dítě. A kde kurnik se vzal na lodi druhý skafandr přímo dělaný na tu holku, když na začátku zbyl skafandr jen jeden? A když se doktorka odpálila sama do vesmíru, jak to, že ji na začátku vyhazoval z kryokomory? A ten konec - předsmrtná představa? Takže to celé k ničemu nevedlo a ten život sakra neochránili? Tak o čem ten film teda byl? O smrti po všech možných snahách? Nihilismus? No, tak děkuji pěkně, fakt pozitivní. Nehledě na to, že se ten film dějově táhne jak sopel z nosu. ()
Já to říkám odjakživa. Když pošlete bandu asociálních zločinců a bývalých narkomanů za hranice známého vesmíru, aby se přiblížili během několika let k černé díře, co špatného se může stát? Lituji fanoušky sci-fi, spící pod plakáty Martiana, Interstellaru a 2001, jež náhoda zavedla do kinosálu na poslední Claire Denis, protože pochopitelně jestli se tento film něčím nezabývá, tak jsou to technologie, logika, fyzika či systém a uspořádání posádky. Vesmír tady nevesmíruje, posádka nejsou zkušení astronauté, pilotní kabina vypadá pravděpodobně méně futuristicky než vaše kancelář. A v tom všem se promotávají jedinci nesvéprávní ani v rámci své rodné planety, natož na objevitelské cestě za hranice neznáma. Časté téma Claire Denis, totiž lidství zahnané k samotné svojí zvířecí podstatě, ovšem v tomto zasazení konečně funguje. I včetně toho nepohodlného naturalismu. Otázku, zdali pro ty, jimž je Země nedostačující, bezútěšná, odporná a prázdná, se může nacházet vykoupení hluboko za jejími hranicemi, každopádně nezodpovídá zrovna hřejivě. Problém je dle ní v samotné existenci. Proto je hlavní (a jedinou přeživší) postavou posádky Monte, jež se rozhodl obrátit se k askezi. Každopádně legendy praví, že existuje film, ve kterém je Mia Goth po celou dobu oblečená. Všichni o něm mluví, někdo říká, že ho i viděl, ale nikdo nedokáže přesně ukázat prstem na ten, který to je. ()
Reklama