Režie:
Pavel LunginKamera:
Igor GriňakinHrají:
Kirill Pirogov, Jan Capnik, Vitalij Kiščenko, Fjodor Lavrov, Oleg Vasilkov, Anton Momot, Alexandr Kuzněcov, Vasilij Butkevič, Anton Kuzněcov (více)Obsahy(1)
Je rok 1989. Konec sovětsko-afghánské války. Sovětský svaz začne stahovat svá vojska z Afghánistánu. Syn sovětského generála Vasiljeva – pilot jménem Alexander – je unesen mudžahedíny poté, co jeho letadlo havaruje. V důsledku toho je dlouho očekávaný návrat 108. motostřelecké divize odložen kvůli poslednímu úkolu – přivést generálova syna zpátky domů. Tento dosud neodvyprávěný příběh odvážné a tragické záchranné mise, který je založen na skutečných událostech, odhaluje nebezpečnost, hrůznost a spletitost lidské povahy během války. (Cinemax)
(více)Recenze (48)
původně jsem dala pět ale když jsem přemýšlela jakou to mělo hodnotu,co to mělo ukázat tak nevidím nic a mám nutkání ještě ubrat až na odpad!Šlendriánský scénář kamera naprosto neprofesionální kdy kameraman zakopával o kamení o záběrech ani nemluvím.Asi tam šlo o to nakopat vlastním zadek .Časově by to souhlasilo.Vede se infovojna ostošest ()
Ve staletími zakonzervovaném prostředí zislamizovaných klanových kozojebů, kteří ten svůj středověk prostě milují, je kapku obtížné prosazovat jakýkoliv jiný světopořádek. Zrovna před týdnem tam definitivně selhaly dvacetileté pokusy o vybudování kapitalismu americkými kokotporátními pohůnky, no a před dvaatřiceti lety stejně tak dopadlo budování socialismu sovětskými soudruhy. Kluci tam prostě děsně potřebují vzájemně si podřezávat krky v nekonečných kmenových sporech o kozy a holky zabalené do pytlů s dírami pro oči držet huby a sem tam dostat šutrákem pod přísným, ale spravedlivým zákonem Šaría. Inu, kdo chce žít v 16. století, pomožme mu tam, inšalah. Tento film je skoro úplně jako Rambo trojka. Akorát se tam, když je nejhůř, nezjeví žádný do pasu svlečený stažený králík s mongoloidním kukučem a ležérně nesundá lukem MI dvacetčtyřku. A taky to sovětské velení, patetický patriotismus i morálka mužstva nejsou až tak autokraticky pevné a cílevědomé jako za plukovníka Zajceva. Prostě ruskaja dúša, taková dezorganizovaná partička vypatlaných lopat a lhostejných animálních hovad, co přijeli proti těm džihadovitým Mindžahedýnům hlavně chlastat, kšeftovat, krást a hrát své vlastní účelové hry. A s tímhle materiálem válku proti zfanatizovaným Aláhovcům nijak zvlášť vyhrát nelze! Inu, kruh se uzavřel, Sovětský svaz zase uzurpoval car, Ameriku neomarxistická lůza, tak proč konečně neukázat tehdejší realitu bez demagogických příkras politbyra či Rambouše. Dost mi to evokovalo Soujuzmultfilm verzi Altmanova Meše. ()
Rusáci vždycky uměli řežbu, ale tohle nebyl čistokrvený boj. Je tam dost dialogů a scén, který se film snaží posunout výš. Navíc několikrát to byli scény které postrádaly souvislost, prostě střih a jede se dál. Někde na pomezí 2- 3. ()
,,BUĎ ZASTŘELÍŠ TY JEHO, NEBO ON TEBE...“ To bylo tenkrát, když Rus dostal nápad, že udělá pořádek v Afghanistánu (a pak se po něm opičil Američan…). Těsně před stažením vojsk padl do zajetí generálův syn. Rozkaz zněl jasně… Takhle to tam prej chodilo. Sledujeme zobáky po boku mazáků, domorodce, pro který je válka jen kšeft, roli KGB a taky příběh o tom, že s podvodníky a zradci se zachází nemilosrdně… Víc než o akci jde o takovou krátkou souhrnnou zprávu, s troškou toho morálního zamyšlení, jakože armáda není pro všechny… /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Chleba, vodku a cigára. Víc nepotřebuju… (kromě Afghání). 2.) Přemejším, kde sehnat RPG. /// Thx za titule „jahrja“. PŘÍBĚH **** HUMOR ne AKCE * NAPĚTÍ * ()
Spíše drama než válečný film. Ne že by na boj nedošlo, ale ten jen doplňuje zbytek obsahu, který není pohledný a reklamně vyhlazený, protože v posledních záchvěvech SSSR není za co bojovat, morálka neexistuje, ideály se hroutí, otevřeně se kšeftuje s nepřítelem, chlastá se první liga a ze všeho jde zmar. Co do navození atmosféry to působí velmi autenticky, za což dávám dobré hodnocení, i když děj samotný občas trochu skřípe a tu a tam by to chtělo vylepšit návaznost scén na sebe. ()
Tak tohle jsem, přátelé, opravdu nečekala. Vsyo idyot pa planu. ()
Bůh. Vlastenectví. Podpora rodné vlasti. Těžko se jde do války, když vám místo tohoto dají jen zbraň.. Doba agónie Sovětského svazu a v ní triviální dějový oblouk se zajetím pilota a očekávanou dohrou pomsty, na který se nabalila forma zmaru, chaosu a nevyzpytatelnosti válečného konfliktu. Strach z boje, nebo návratu domů, pokoutné kšeftování, zločiny proti lidskosti a při blížícím se konci marné hledání smyslu toho všeho. Dalo se čekat, že Státní duma z toho návalu sebereflexe nebude skákat nadšením.. ()
Drsná afgánska bojovka z obdobia odsunu sovietskych vojsk späť do vlasti po neúspešnej vojenskej misii. Únos vojaka - snaha o jeho oslobodenie. Dobré spracovanie, no nič výnimočné. Štvrtú hviezdu pridávam za piesne obľúbenej skupiny Graždánskja abaróna (Гражданская Оборона alebo Občiansky odpor). ()
Filmy z Afghánu já rád. Je vidět, že Rusové mají stále potřebu lízat si tlapy stejně jako ji čas od času mají Amíci v rámci traumatu jménem Vietnam. Tenhle mix Kavkazského zajatce a Deváté roty mi sakra sednul. Je zajímavé, že Rusy tam bojující čekal podobný osud jako Amíky na konci šedesátek. Nezájem. V Rusku akorát na kluky co se zpět nevrátili v cínových rakvích nečekali hipíci a nikdo je nenazýval vrahy nebohých Vietcongů. Tam je čekala bída, zoufalá lékařská péče a rozpad Sojuzu, který buď jak buď když byl, nabízel alespoň ty nejzákladnější jistoty. Je těžké se stahovat ze země kde vás nechtějí do země, kde se s vámi krom rodiny ani moc nepočítá. Ty odlétající vrtulníky mi připomněly záběry z obsazovaného amerického velitelství a ambasády v Hanoji... Ty podobnosti tu jsou až neuvěřitelné. Tohle bylo moc milé překvapení ! Tu pátou hvězdu dávám navíc za reálnost. Film totiž postrádá a to zcela právem onen ruský gerojský patriotismus, který z podobných snímků doslova prýští. Naopak, ukazuje pravou odvrácenou tvář tohoto konfliktu. Je škoda že se do té země asi nikdy nepodívám, protože je to opravdu země krásná s neskutečnou přírodou. Věřím, že jsou tam i zajímaví lidé, ale testovat svojí krční tepnou nehodlám. No tak teď šíří demokracii v Afghánu USA a spojenci včetně nás. Jsem zvědav, zda se dostanou někam dál než všechny ty armády co si v Afghanistánu vylámaly zuby. Vy máte hodinky, ale my máme čas říkají Afghánci. Asi by bylo dobré se už nad tím konečně zamyslet a buť tu zemi nechat ve středověku kde je i s políčky máku, nebo ať už z ní někdo konečně udělá skleněnou pláň a bude bez problémů... Dávám za 5 balíčků heroinu. * * * * * ()
Partička sovětských vojáků má v Afghánistánu delikátní úkol, najít generálova syna a zdekovat se s celou motostřeleckou divizí zpátky do Sojuzu. Úkol to rozhodně není snadný, když na obou stranách jsou fanatici a oportunisté. Zachovat si zdravý rozum, najít racionální řešení tak zůstává nad síly všech. Film, který velmi nelichotivě vykresluje sovětské angažmá. A pak že je v Putinově Rusku cenzura... ()
Film trochu popírá historická fakta a vyjádření politiků, ale oproti podobné americké produkci byl autentičtější (což podporuje roztřesená kamera) a syrovější. Také citlivější. Oproti a americkým vojákům jsou ti ruští příjemně nepatriotičtí. Bratrstvo (v originále Leaving Afghanistan, režírované Pavlem Lunginem, je založeno na zkušenostem válečného veterána z Afghánistánu Nikolaye Kovalyova, který pozdějí šéfoval tajné službě.Skupina jiných afghánských veteránů napsala dopis ruskému prezidentu Vladimírovi Putinovi, aby film zakázal, protože poškozuje image Ruska, ale bez úspěchu. Do konce války 1988 zahynulo v Avghánistánu 15 tisíc sovětských vojáku. V roce 1990 ruský parlament prohlásil tuto válku jako politickou chybu, avšak Putin toto zrušil a prohlásil, že válka měla význam. V souvislosti s teroristickým hnutím Taliban. ()
Sovětská válka v Afghánistánu tak trochu jinak. Čekal jsem zoufalé boje do posledního soudruha a mocné záchvaty patriotismu a dostal jsem pohled na lidi bez budoucnosti, které poslali do války, jíž nerozumí, a kteří se mají vrátit do země, jež se k nim příliš nezná. Místo hrdinného boje za vlast a stranu se tedy spíše šmelilo a já se nemůžu zbavit pocitu, že se film tvůrcům hodně povedl. ()
Kašlete na žvásty od Cinemaxu v obsahu, leda odradí, o osvobozování nějakého generálova syna jde ve filmu až ve druhé řadě. V té první máte unikátní možnost podívat se přímo do válečné první linie, na život sovětských vojáků v boji s dušmany i mimo boj a zažít téměř na vlastní kůži realitu okupovaného Afghánistánu. Co na tom, že afghánské hory a vesnice jsou suplovány dagestánskými exteriéry, že mudžáhidi mají často falešné vousy a jsou do paštunštiny nebo tádžičtiny nebo čeho dabovaní, nebo že důstojník KGB je prezentovaný jako jemnocitný humanistický chlápek s dobráckýma očima a nepředpisovým účesem; byl jsem tak vtažený do děje, že jsem si ani na chcáč neodskočil. A to kameramanské hovado se skákající ruční kamerou? No rozstřelit ho RPGčkem, samozřejmě. Ale výjimečně kvůli tomu nehodlám snížit hodnocení. ()
Film přímo z matičky Rusi. DA DA DA. Ale vážně, jak je to dlouho, co jsem neviděla ruskej film.. a jak jsem ráda, že jsem si na takovou důležitou chvíli vybrala tenhle. Tenhle film je přesně důvod, proč mám ráda ruský filmy. Nebudu říkat, že v ruskejch filmech obecně není žádný přehnaný hrdinství, taky je ho tam často jak nasráno, stejně jako v těch americkejch. Ale po takový době, co jsem koukala pořád na americkej sen byl východní sen příjemný osvěžení. S ničím se neserou, ukážou pěkně všechno - žádná korektnost, všude mrtvý těla a rozbořená psychika vojáků. A je to tak dobře udělaný, až někdy film působí jako regulérní horor, když vidíte mladý vojáky, jak pomalu šílí z toho masakru kolem. Vůbec celej film má takovou trpkou chuť - žádnou oslavu války nečekejte, ani žádný šílený hrdinství a už vůbec ne oslavu SSSR. Samozřejmě nevím, jak moc je to věrný pravdě (do Afghánistánu jsem se nikdy ani nepodívala, možná to teprve přijde), takže se v tom nebudu nijak šťourat a vezmu to tak, jak to je. Někdy jsem se v tom teda ze začátku docela motala a bohužel, zrovna když jsem si zapamatovala, kdo je kdo, byl konec. :D Poslední věc, kterou musím zmínit - atmosféra, protože ta je tak dobrá, sákra! Celej film vypadá jak z roku 1989 (v dobrým smyslu), žádný růžový brejle, všechno pěkně syrový, žádný přibarvování. Prostě vás hoděj do kyseliny a nechaj plavat. Hodnocení: definitivně musím víc koukat na ruský filmy, červencový předsevzetí!!/10 ()
Docela napínavý příběh bez hluchých míst působí věrohodně. 1) Vlastně mu není co vytknout. Věcný pohled na osudy sovětských vojáků v Afgánistanu (a po Afgánistanu) prostý planého heroismu se celkem logicky příliš nezamlouval ruským politikům. Vyrovnat se s celospolečenským válečným traumatem zřejmě ještě potrvá nějakou dobu._____ 2) Ale o diváckém nadšení taky nemohu hovořit._____ 3) Zaujal mě 29letý Anton Momot (poručík)._____ 4) Výstižný koment: Daddko*****. ()
Reziser Pavel Lungin natocil roku 2006 film Ostrov a toto sa bude slusne vynimat v jeho filmografii. Afghanistan komplet ovladol zatial len Alexander Macedonsky a stredoveky Dzingischan, i ked i ten mal zajeby v Afganistane. Mnoho ludi - aj ja - veri tomu, ze Afghanistan je dodnes Cintorin Ris - Cemetery of Empires. Rusaci si tam vylamali zuby a j teraz Americani : 78 % ()
Film pusobi velmi realisticky. At uz vyborne natocenymi bojovymi scenami nebo pomery v armade a kseftovanim s domorodci. ()
Celkem zajímavá sonda do války, která filmově moc zdokumentovaná není, nicméně pro Rusy to očividně téma je. A stejně jako v každé jiné válce jsou obyčejní lidé a jejich zájmy až na posledním místě a hlavní komoditou jsou prachy. 70% ()
Sním či bdím? Je to sen? Letos ze Sajůzu druhý vojnobiják, kterým nejsem znechucen? Ale teď už jinde jsme, je to jiná válka. Takže žádné kolony plechových kočkovitých šelem, ale z děr lezoucí dušmani s RPGčky a Stingery a nejlepší globální reklama na fenomenální Kalašnikovův ruční mlýnek na maso a zejména jako u Rževa podobně nemilosrdné vykreslení charakterů v řadách Krasnoj armiji, tj. značná dávka cynismu a naopak minimum gerojství, mávání rudým praporem a démonizace mudžahedínů. Je až k nepochopení, jak něco takového prošlo kremelskou cenzurou. Asi byl car Vladimír zrovna někde na summitu nebo tak něco. Nebýt to občas mírně utahané, asi bych po zhlédnutí vyprázdnil magazín, ovšem i tak celkem slušné čtyři na komoru. ()
Tak to dal režisér Lugin a jeho syn Alexander, ktorý napísal scenár príliš veľa na lyžičku vojenským veteránom a obhájcom vojny v Afganistane. Afganistan bol sférou záujmu Ruského a Britského impéria už v 18 storočí, ale vojnu viedli len Briti. Podpora Afgánskych komunistov zo strany ZSSR a Talibanu na strane USA nakoniec viedla k útoku sovietskych vojsk v roku 1979 a vojna trvala do r. 1989, kedy nastal ekonomický kolaps ZSSR a jeho postupný rozpad. Na strane ZSSR padlo 15 tisíc vojakov a 50.000 zranených. Na strane Afganistanu sa straty odhadujú na 1,0 mil. mŕtvych a prevládajú civilisti. Film (05/2019) podľa mňa opisuje čo sa tam skutočne dialo, tentokrát bez heroizmu a romantických scén. Blížia sa posledné dni pred stiahnutím 108 motostreleckej divízie, nikomu sa už nechce zomrieť. A komplikácie narastajú, je zostrelený syn veliteľa generálporučíka a skončí v ako zajatec mudžahedínov. Konšpiračné hry, mudžahedíni kupujú ruské zbrane od staršinov, KGB platí výpalné mudžahedínom za voľný prechod, zrada, šmelina a vojna bez pravidiel. A na konci pomsta sovietskeho veliteľa. Skvelé a reálne bojové akcie, psychické kolapsy pri zastrelení prvého vojaka a výčitky svedomia nad spálenou zemou a mŕtvymi. Veľmi dobré herecké výkony málo známych hercov. Gen. Gromov, veliteľ 40 armády v Afganistane to označil ako rusofóbny film. Ja súhlasím s kritikou :" V Bratstve nie je takmer nič, o čom by sme nevedeli o vojne v Afganistane, ale hlavné posolstvo filmu je iné. Bratstvo je pacifistický film, ktorý zachytáva detaily, realitu, psychologickú rovinu, emócie a nečakané zvraty . Bratstvo je prvým skutočným filmom o Afgánskej vojne". Asi sa dnes v Rusku nenájde nikto, kto by si to chcel zopakovať. Film na úrovni Čistilište o Čečenskej vojne. Bez váhania 5*. Pozn.: ku komentáru Petry Procházkovej som sa neprepracoval, ale keďže bola z Ruska vyhostená ako persona non grata a píše do SME a DeníkaN je jasné v koho drese s 50 stars jazdí. Keby boli metále za Rusofóbiu a Islámofíliu tak ich má. ()
Reklama