Režie:
Dean Fleischer-CampHudba:
Rich VreelandHrají:
Jenny Slate, Isabella Rossellini, Dean Fleischer-Camp, Thomas Mann, Rosa Salazar, Samuel Painter, Sarah Thyre, Blake HottleVOD (1)
Obsahy(1)
Maličký Marcel je drobná mušle. Žije sám se svojí babičkou ve velkém domě. Přistěhuje se k nim však amatérský dokumentarista Dean a začne o Marcelovi natáčet krátká videa. V nich se mu Marcel svěřuje se svými trápeními, vypráví mu o zmizení své rodiny nebo ukazuje všemožná vylepšení, která mu usnadňují život. S Deanem se nakonec rozhodnou využít popularity jejich videí, aby se pokusili vypátrat Marcelovu rodinu, čímž se společně vyrovnávají s různými změnami ve svých životech. (Myslivir)
(více)Recenze (37)
4,5 velice netradiční snímek s animaci pomocí stop motionu ()
Oscar 1 nominace: Animovaný film ()
Wow! Tak tohle? Tohle bylo něco! Geniální spojení stop motion animace a mocumentary stylu. Amatérský filmař objeví v přechodném domě malou mušli jménem Marcel, kterou začne natáčet a poznávat. Marcel je naprosto nevinnou, roztomilou, vtipnou dušičkou, která si vás hned získá, stejně jako jeho pohled na svět a styl života. Žije pouze s babičkou, protože zbytek rodiny zmizel a tak se vydává na cestu je najít, která však může ohrozit život jeho babičky a to nechce riskovat. Neuvěřitelně kouzelný, milý a krásný, plný emocí, podnětů na zamyšlení a životních lekcí, či mouder, které vás trefí přímo do srdíčka. Dlouho jsem neviděl tak moc šarmantní kouzelnou pecku, která by si mě získala od prvních záběrů, která by mě tak pohltila a rozesmála. Opravdu jsem se zamiloval do mušle jménem Marcel? Opravdu jsem u toho brečel dojetím i žalem? Magická věc, kterou mohu jen a jen doporučit. 10/10 ()
Doják roku. Pochybná kategorie nicecore dostala svou pomyslnou odnož cutementary. Mix fiktivního dokumentu, roztomilého vyprávění o překonávání strachu, ale i pojednání o absurditách a nicotnosti online slávy stojí cele na bedrech originálního titulního hrdiny. Marcelovi, který je malá ulita s botkami, vyloženě vdechla život a duši důmyslná stop motion animace, provedená s až obsesivní péčí věnovanou roztodivným detailům. ()
Agresivně roztomilé, člověku to musí sednout. A jsem přesvědčený, že tohle je námět pro sérii kraťasů, nebo spíš pro jeden kraťas, snaha roztáhnout to do celovečerní podoby a popracovat svět tomu jen ubírá tomu neuchopitelnému odcizení, které mušle v lidském světě evokuje. ()
Byla jsem na tu roztodivnost dost zvědavá, ale bohužel. Příběh nenabídne víc, ale méně, než člověk očekává po shlédnutí traileru, takže 90 minut není čím omluvit než zalíbením v povrchním rozpatlávání prvotní esteticky celkem originální roztomilosti. *** U osmiminutového kraťasu by divák snáze rezignoval na otázky, které ale u celovečeráku padnout musí, a po jejich položení se ukáže, že film neměl větší ambice, než bez promýšlení odpovědí vyždímat jeden roztomilý emotivní nápad nekonečným protahováním a variováním do mrtě, aniž by si dal práci s rozvinutím pozadí, vysvětlením poněkud bizarní situace, nebo s nějakou hloubkou příběhu, ať už toho mušlího, nebo lidského. *** Otřepaná klišé o chuti do života, odvaze k životu, strachu ze změny, o odchodech, rozchodech, otřepáních se a nových začátcích se tu demonstrují v rádobyroztomilých skečích, v kterých se ale člověk nesmí moc šťourat, takže se mu mohou celkem brzy začít zajídat. *** Existenciální momenty maličké opuštěné mušle v lidském příbytku se nijak nerozvinou, jak se vůbec stane, že komunita mušlí (nikoli skořápek přivezených lidmi z dovolené, ale živých mušlí, které potřebují jíst a spát, mají děti, postupně stárnou a umírají, a navíc pocházejí z různých prostředí a mají mezi sebou jazykové a kulturní bariéry, jak se někde letmo utrousí) žije pohromadě v lidském obydlí, jak dlouho, proč, se nijak neosvětlí. A co mezi nimi dokonce dělají oživlé keksy, buráky, tužky nebo menstruační tampony (sic!), to už je jen taková bonusová zbytečná otázka na závěr. *** Nakonec mi z toho nejsilněji zůstala vlastně hořká pachuť, když jsem pochopila, že autor je takovým věčným režisérem jednoho nápadu, který nedokáže ani lépe rozvinout, ani opustit, protože tři kraťasy o Marcelovi udělal postupně v letech 2010, 2011 a 2014 a celovečerák upatlal v roce 2021, a mezitím nenatočil skoro nic. Takže ta neschopnost rozhoupat se a v životě se posunout, s níž bojuje filmový dokumentarista Dean i maličký Marcel, je nejspíš autentická a film je spíše - ať už chtěnou nebo nechtěnou - autoterapií než svrchovaným uměleckým počinem, což mi sympatie k němu nijak neposiluje. *** (Ve Zde s R.) *~ ()
When the kush hit you hard.... Geniální prototyp observačního pseudo-mockumentu a stop-motion animáku – ne každému však tahle atypická kombinace sedne. Ale pokud hledáte netradiční a originálně stylizovaný film, tohle je značka ideál, protože jde o jeden z nejvynalézavějších a nejnápaditějších snímků co jsem za poslední dobu viděl.... přitom je to klasická terapie, akorát místo terapeuta tu máte chodící a mluvící mušli s botičkama jménem Marcel. Spongebob v kalhotách může jen tiše závidět. [#A24RULES!] ()
Jeden z nejhravějších i nejdojemnějších filmů roku 2021 a celovečerní debut Deana Fleischera Campa kombinuje prvky hraného a filmu stop-motion animace, je vyprávěn skrze formát mockumentu (hraní si na to, že jde o skutečný dokument zachycující skutečné události) a je jedním z těch důkazů, že kreativita v rámci audiovizuálního formy ještě rozhodně nezmizela. Příběh mušličky Marcela má nejen neskutečné srdíčko a hloubku, jde o film s neskutečně bravurní atmosférou, kterému prostě nelze odolat. Mušlička Marcel byl už hvězdou série krátkých animáků, které spolu vytvořila dvojice Dean Fleischer Camp a jeho tehdejší partnerka Jenny Slate. Společně stáli i za scénářem, Camp se poté chopil režie, Slate dabingu titulního hrdiny. I přes rozvod ovšem spolu dvojice očividně nadále dobře vychází, jinak by totiž tahle skvělá podívaná nejspíš vzniknout nemohla. Především v tak perfektní formě. Kdo v roce 2022 tvrdí, že ho už v rámci audiovizuální tvorby nic nepřekvapí, ten by si měl sednout a nechat Marcela předvést se v jeho celovečerním filmu. Na jednu stranu jde vlastně o ideální podívanou pro celou rodinu, která dětské diváky vtáhne už díky roztomilému a sympatickému hlavnímu hrdinovi, dospělí se ovšem u ní nebudou muset trápit. Marcel Mušlička s botičkami na obou nohách je totiž do velké míry též existenciální podívanou, která dokáže zasáhnout u srdce, sázet na chytře využité dvojsmysly a pozitivní nádech jde ruku v ruce s hořkým nádechem. Mušlička Marcel působí jako kreativně vypiplaná záležitost, která nepostrádá bohaté audiovizuální nápady, tvůrčí vynalézavost a skvělý mockumentární nádech. Na povrchu jde o neokázalý film, který ovšem pod povrchem přináší silné životní lekce o překonávání strachu či síle vůle. Mnoho filmů se snaží vyjádřit svůj pohled na lidstvo, málokterý z nich to ovšem dokáže tak silně jako právě Mušlička Marcel a přitom tak povrchově. Sledovat celovečerního Mušličku Marcela a radovat se z jeho detailů, to je jednoduše neskutečná slast, protože se toho v něm i za hodinu a půl dá objevit neskutečně mnoho. Je vlastně snadné propadnout roztomilosti hlavního hrdiny i celého konceptu, jakmile ovšem dojde k propuknutí slávy hlavního hrdiny, zjištění hlavního hrdiny o tom, že lidé jsou pokrytečtí a mnoha z nim jde jen o sebe a jakmile pak dojde na jeden zásadní (a neskutečně vyspělý) moment, člověk jen musí smeknout, jak fenomenálně tenhle film funguje. Málokterý film dokáže být tak neskutečnou emocionální jízdou jako právě Mušlička Marcel s botičkami na obou nohách. Málokterý film dokáže z těch nejtvrdších cyniků udělat naprostá hovada, protože emocionální vyhrocenost Mušličky Marcela nikdy nezavání patosem, ale skvěle gradovaným scénářem. I vztah mezi Marcelem a jeho babičkou Connie je vykreslen tak učebnicově, že všechny klobouky světa vlastně ke smeku nad genialitou tohohle snímku nestačí. I přes krapet chmurný nádech jde navíc skutečně o film plný energie, který dokáže předat naprosto bravurní náladu a zahnat jistou formu chmur. Jde o dojemnou záležitost, která ovšem člověka v součtu dokáže i povznést a nepůsobí tak, že představuje černobílý pohled na svět. Paradoxně je titulní mušlička o poznání lidštější, než kdejaký lidský charakter poslední doby. Často padají názory o tom, že filmů o rasismu a útlaku homosexuality vzniká v poslední době až příliš, po zhlédnutí Mušličky Marcela ovšem musí začít souhlasit i ten, který se vzorovými rasisty a homofoby nesouhlasí. Jestli totiž svět něco potřebuje, není to x-tý prázdný film o rasismu nebo homofobii, ale víc komplexních filmů jako Mušlička Marcel, kterého jde bez problémů pasovat na jeden z nejlepších filmů loňského roku. Dean Fleischer Camp nejen před kamerou předvádí solidní herecký výkon (o dabingu Jenny Slate ani nemluvě), ale vytvořil jednoduše výjimečný film, který se v oblasti audiovizuální tvorby bude vyjímat ještě hodně dlouho.... () (méně) (více)
Mně se to teda nelíbilo skoro vůbec a připadalo mi to totálně ujeté a bezvýznamné. ()
Pekne, že si exmanželia dali námahu a vytvorili toto skoro umelecké dielko. Ale na krátkomentrák to stačilo, tak ako predtým. Detský hlas ma iritoval, ale čo už, hodnotu nepopriem a ako by klasik povedal: No čo, hovoriace mušle? Nejako to vydržím. Hlavne, že nehovorí aj mušľa mojej ženy!" ()
Excelentní "animák", který ve mně evokuje brautiganovskou poetiku z In Watermelon Sugar. Vzalo mě to podobně jako četba té geniální knížky. Marcel rulezzz! ()
Asi nejsem dostatečně uchvácen, abych jako ostatní mohl tento snímek vychvalovat do nebes. Kamera, střih i osvětlení bylo na jedničku, avšak celých 90 minut jsem nemohl najít sympatii k hlavnímu protagonistovi - Marcelovi. Moc mě jeho dějová linka nezajímala a využití sociálních sítí k vyhledání ztracené rodiny považuji za asi nejlaxnější a nejnudnější pokus o dojemný příběh, jaký jsem za poslední dobu viděl. Ale koukám že si to své fanoušky našlo, a to je dobře. Mně film moc nesednul. 4/10. ()
Chcela som, aby sa mi to páčilo. Vzhľadom na hodnotenia a recenzie som asi čakala viac. Bolo to moje prvé stretnutie s Marcelom mušličkou, no nejako zvlášť ma film nezaujal, nepobavil a ani nedojal. Pôsobilo to amatérsky a ani po vizuálnej stránke nebolo čo obdivovať. Cení sa však snaha prísť s niečím novým a aj niektoré dialógy boli fajn. Môj kandidát na Oscara to ale nebude. ()
Jak mě zpočátku vyděsilo pár pseudointelektuálních poznámek, které říká dětská mušle a přitom by je dítě nikdy z úst nevypustilo, jelikož by tomu nerozumělo a ani takhle nepřemýšlelo, tak se mi to pak s každou další minutou začalo líbit stále víc a víc. Tyhle poznámky pak vymizely a byl z toho takový "lidský" (dá se to říct o živých mušlích?) příběh o životě dvou mušlí a jejich světě, který je na první pohled jednoduchý, ale ve své jednoduchosti vlastně složitý a zároveň pozoruhodný. Vše šlapalo jak mělo, pár ironických poznámek mě pobavilo, dokonce i ty hlubší poznámky pak působily skutečně chytře a mě to začalo nefalšovaně bavit a zajímat. Už jsem se začínal těšit, že od studia A24 konečně uvidím zase něco pořádného (vzhledem k tomu, že se teď dali hlavně na produkci pseudoartů typu Slunovrat) a i ten jeden fekální gag jsem tomu odpustil, ale jakmile dojde na natáčení a SPOILER umře babička (což se dá čekat už od začátku, to je takový americký styl, zabít důležitou starou postavu pro vyvolání dojetí) KONEC SPOILERU, upadne to do stereotypu, který dojímá jen skrze vydírání a umělé postupné dávkování velkých emotivních scén a vše tak skončí přesně tak, jak celou dobu člověk čeká. Od závěru jsem čekal opravdu víc, včetně toho, že i Dean tam bude mít větší roli, když už se skrze Marcela snaží na sebe a svůj život tak očividně odkazovat. Je fascinující, že je to vlastně pseudo-dokument se stop-motion animací a fantasy námětem, který ale také pojednává o něčem skutečném a režisér do toho dává dost ze svého života. Míchá to do sebe dost nesourodých žánrů a míchá je to zajímavě, ale o to větší je škoda, že tomu chybí skutečná síla a pořádný závěr, který se nezalekne před tím, co chce (americký) divák vidět. Ani mi nesedla ta snaha vytvořit ty mušle co nejroztomileji a za každou cenu, jako by si to tím chtělo vyžehlit ostatní vady. I přes to všechno se mi to pořád spíš líbí než ne, Marcel s babičkou byli dost sympatičtí (a Marcel nesnáší změny, jako já) a ačkoli by to v téhle podobě bylo lepší jako středometrážní film než jako celovečerák, nemůžu říct, že bych se u toho nudil. Za zhlédnutí to stojí určitě. Silné 3* ()
kouzelně roztomilé, nebo možná roztomile kouzelné, nicméně divák tomu musí jít hodně naproti a být na Marcela správně naladěn. To sem já tak úplně nebyl. Nemůžu sice říct, že bych se vyloženě nudil, ale počítám že by mě to bavilo podstatně víc a mělo to pro mě větší přidanou hodnotu jako kraťas ze kterého koneckonců mušlí celovečerák vychází...60% ()
Keď som si prečítal ten popis k filmu, zostal som žasnúť a v hlave som si tak hovoril "wtf, to akože vážne, film o malej lastúre"? :D Ale to vysoké hodnotenie ma napokon presvedčilo, aby som dal tomu šancu. Stop motion animácia je skutočne parádna, a aj mockumentary námet vcelku originálny. Obsahovo to až taká sláva síce nebola, a ani tie monológy/dialógy dieru do sveta zrejme neurobia, ale celý ten koncept okolo toho bol skutočne dômyselný a v tomto "mikrokozme" sa myslelo naozaj takmer na všetko. Ten záver spoločnej párty lastúr s kadečím ďalším, to bolo trochu odveci, lebo potom sa človek zamýšľa, že prečo aj v tom dome predtým neboli živé aj inšie veci, a tu zrazu áno? 3*, predovšetkým za tú animáciu a originalitu. ()
Není to nějakých nadšených pět hvězdiček, že bych mluvil subjektivně o filmu roku, ale přesto je to špičkový film, který funguje na mnoha úrovních, ať už jako komedie, citlivý příběh ze života, pohádka, ale i jako dobré fantasy a thriller. Před úrovní originality musím jenom smeknout. 90% ()
Nič mi nebolo, ale je mi lepšie. ()
Já jsem vlastně hrozně citový a nedovedu to překonat. Jistě, jistě, jistě, třeba mi to ani nevěříte, ale já když vidím včeličku brouzdat z květu na květ a tím zachovávat kontinuitu života, jsem k smrti dojat. No ale tohle mě za moje měkké srdce vůbec nevzalo. Připadalo mi to upachtěné, hrozně vychtěné a nepravděpodobné. Jestli někdy uslyšíte to "dítě" pronášet hluboké pravdy o životě, pochopíte, co jsem tím myslel. Tohle bylo tak urputně "feel good", až mě to celého nasralo. ()
S očakávaniami som pretrpela nekonečných 90 minút a môžem úprimne povedať že táto škebľa mi išla na nervy celý ten čas. Očakávala som rozkošný a dojemný príbeh s neodolateľnou hlavnou postavičkou. Ale nie. Nechutná jednooká vec, z rôznych uhlov pripomínajúca verejnosti menej dostupné časti ľudského tela, navyše s uši píliacim dabingom ma presvedčila o tom, že najlepšie miesto pre Marcela by bolo na spodku podrážky. ()
Reklama