Kamera:
Šimon DvořáčekHudba:
Aid KidHrají:
Simona Peková, Jiří Rendl, Annette Nesvadbová, Vladimír Kratina, Judit Pecháček, Jan Vondráček, Vasil Fridrich, Denisa Barešová, Michal KernObsahy(1)
Když si pár třicátníků pustí přes práh matku jednoho z nich, netuší, že se právě ocitl v komorním očistci. Poklidný život se pomalu mění v chaotické trosky. Pěstěná šedesátnice Valerie je energická diva, která si krok za krokem podmaňuje nejen prostor bytu, ale i mysl jeho obyvatel. Plíživá domácí invaze nabírá na síle, jistoty se otřásají, hranice soukromí bortí. Mají matky a tchýně vždycky pravdu? Myslí to s námi dobře? A nejsou někdy právě proto těmi největšími monstry?
Film Přišla v noci Tomáše Pavlíčka a Jana Vejnara na tenké hraně černého humoru a home invasion hororu rozvíjí situaci, kterou v různých obměnách zažil každý z nás.
(Artcam Films)
Recenze (352)
Tchýně je trpká, i kdyby z cukru byla.. Společenská a mezigenerační výpověď natočená levně a rychle. Horor ve smyslu invaze lupičů osobního prostoru a energetických upírů, ve kterém jsou obětmi všichni a antagonisty i ti na první pohled nejasní. Co kdyby jím byl i ten, kdo se mezi dvěma mlýnskými kameny, či obecně tváří v tvář jakémukoliv problému, odmítá vzepřít, protože snadnější je skuhrat? Na podlaze jsou hračky, ale rozkopané. Crocsy, hořčice a igelitka z Lidlu.. ()
Anekdota natřená na příliš velký krajích chleba, takže po vynikající první polovině přichází poměrně rychlé vystřízlivěni. ()
Na to, jak byl film chválený kritikou, tak jsem čekal více. Samozřejmě, že české filmy stále bojují s kvalitativní křivkou, ale pokud je tam alespoň ta jedna část, co funguje - humor, člověk může něco odpustit. Na Přišla v noci mě však postupem času začala štvát ona nerealističnost té situace, kdy by to člověk v reálu řešil jinak, nebudu však zmiňovat konkrétně. Hlavní trojice byla vybrána solidně, ovšem něco mi na jejich přeříkávání dialogů nesedělo, nevím, jestli to bylo zvukem a obecně levnou produkcí, ale mnohé sekvence mi nepřišly uvěřitelné čistě v momentech, kdy se baví dva partneři mezi sebou a postava tchyně byla též záměrně přestřelená, tu bych ještě bral jako takovou groteskní figuru. Ale zkrátka jsem po těch Lvech čekal vyspělejší podívanou, i když jsem se nenudil a byl dost spokojen s nejednoznačným koncem. ()
Jednoho energetického vysávače bohužel dobře znám. Fungovat v blízkosti někoho takového, jež nerespektuje hranice ostatních, mele jen o svém velikášství, nečeká na odpověď a jednoduše líčí jen to své, není snadné. A je šumák, jestli je nazveme energetickými nebo emočními upíry, prostě žádná legranda. Už jen samotný prolog, ve kterém sledujeme rodinku, která se při banální situaci (společná fotografie) nedokáže domluvit a její členové vystřídají několik poloh chování, je kouzelně absurdní. Ale pořád je to jen jakýsi předkrm. Hlavní chod se objeví zanedlouho ve dveřích. Zmoklá, s velkým kufrem, po úprku z letní dovolené. Jiříčkova matka. Žádá o azyl na jednu noc. Syn Jiří neochotně, jeho partnerka Aneta chápavě souhlasí. Jenže její pobyt se nepříjemně protáhne a dvojici naruší vše, co se dá. Hyperaktivní matinka, asi milující, asi osamělá, rozhodně výstřední, rozhodně svérázná, no, to se nedá popsat, to se musí vidět. Komické scény střídají ty absurdní, záhy je nám z jiných ouzko. Ostatně jakousi generační propast a neporozumění nám tvůrci „vnucují“ už v případě práce Anety v nemocnici, celé to pak graduje tím, když k mámě přibude ještě její starý, stejně otravný kamarád. Možná mi to uniklo, nicméně lehčí kaňkou je absence informace, zda byt patří výhradně synovi (zazní, že jej má od zesnulého otce), protože matka-nematka, jsou jisté hranice. A pláchnutí na chatu nic neřeší. A nesedl mi ani až příliš otevřený závěr. Ačkoliv jsou Jiří Rendl a Annette Nesvadbová velmi dobří, většině scén vévodí sebelítostivý a vypočítavý cizopasník (ač s ní divák nejednou soucítí) jménem Simona Peková. „Dva dobrodruzi ji vykopali jako trilobita,“ ona se jim (i sobě) odvděčila naprosto intenzivním a živelným výkonem. Velká spokojenost. ()
"Myslím, že ste si ich tam nemali púšťať" :D Pred herecký výkonom Simony Pekovej, absolútny klobúk dolu. Námetom ako takým detto, lebo toto je doslova a do písmena sonda do duší všetkých "mladých" dnešnej doby, ktorí vyslovene svojich rodičov nemôžu ani vystáť. Toto je však extrém, lebo táto by si nezaslúžila popostrčiť z vchodových dverí a následne zamknúť na dva západy, ale vyslovene sekeru do chrbta. Prakticky od počiatku, ako sa na scéne objaví postava Pekovej, je človek tak nejak vnútorne nervózny. Čo povie, to je na facku, čo urobí, to je na lakeť, a práve pre tieto jej herecké danosti, je snímok ako taký tým pravým, nervóznym počinom, čo bolo určite aj úlohou jeho tvorcov. Nebolo to fakt zlé, len je škoda, že to nemá väčšie grády a ostalo to na pól ceste nedokončenej myšlienky v rámci žánru, lebo toto je rozhodne menší horor, ako sledovať tých dementov v parlamente. ()
Ja v tom proste vidim parafrazu na obraz sucasnej socialno-spolocenskej situacie v CS... ()
Chápu, co tím chtěli tvůrci říct. Taky chápu, že koncept si pro svou pointu chatu žádal, nicméně mě fyzicky bolelo pozorovat, kterak k ní dochází jen proto, že je ústřední mužská postava nesnesitelným sráčem. #bettersafethansorry ()
Podle ohlasů to vypadalo, že jdu na vítěze letošních Oscarů. S dovolením bych to nadšení trošku zmírnil. Zpracování je na naše poměry vážně príma, ale co se týče zábavy diváka, tak hlavně ke konci se ukazuje, že utáhnout celovečerák může být stejná fuška, jako sebrat tchýni klíč od bytu. ()
Tak tohle by asi co se týče žánru a strašidelnosti přebil jen syrový horor Járy Cimrmana ,,O třinácti tchýních''! :-). Souhlasím s Verbalem. Na tom rumišti české současné kinematografie občas vyraší mezi tím vším rádobykomediálním a romantickým bejlím hodně vzácná rostlinka a tou Přišla v noci bez pochyby je. Simona Peková se svým vyhuleným chraplákem a takovým tím makeupem seniorek, který v posatě místo toho aby ženu zkrášlil zdůrazňuje její starost a mnohdy už i náběh na senilitu byla vybrána naprosto dokonale. On i ten zbytek herců byl super. Feťák Michal Kern, naprosto úchvatný ,,Kocour'' Kratina, hezounká a křehounká Annette Nesvadbová... prostě dokonalost. K tomu perfektní hudba, která drama jen podtrhuje svojí nepříjemností... Ačkoliv se příběh může zdát přitažený poněkud za vlasy a asi by šel možná od poloviny řešit jinak, věřím, že v určitých případech takovéto kukaččí mládě v podobě tchýně může nastat. A i situace, kdy si ona kukačka po počátečním přijetí začne dělat místo a pravdila v domácím hnízdě po svém. Skvělá byla ta počáteční enchápavost snachy proč je syn z příchodu matky tak na prášky. Výdyť je docela milá a je tu jen na jednu noc! ... :-). Tohle se moc povedlo a protože jsem si už dlouho takto u českého filmu napošmáknul, dávám o hvězdičku navíc. Takže za 5 obalovaných květáků! * * * * * ()
„Home invasion" na českej způsob aneb když se vám matka/tchýně rozhodne ze života udělat peklo a systematicky začne pomalu ničit vztah kterej už předtím nebyl zrovna dokonalej. Na český poměry solidní černá komedie s lehce hororovým nádechem. On to totiž v určitým slova smyslu horor opravdu je... Ho Ho Watanay Kiokena Kiokena... Lepší 3hvězdy ()
Dlouhé tak akorát. Zajímavý konec nevadí. ()
Prakticky celou dobu mě to bavilo a velkoryse jsem mávnul rukou nad některými momenty, kdy to ne zcela funguje, ale pak přišel ten protivně useknutý závěr, který mě dokonale otrávil, takže jsem z toho měl nakonec bohužel rozporuplné pocity, což mě mrzí, protože se považuji svým způsobem za Pavlíčkova fandu a na film jsem se hodně těšil. ()
Přišla v noci je černá komedie, která transponuje odžité rodinné a vztahové zkušenosti do podoby téměř hororového snímku, založeného na jednoduché anekdotické premise, že vám domů přijede tchyně. A vtip i překvapení v tom fungují dokonale. S velkou pravděpodobností nejzajímavější a nejzábavnější český snímek tohoto roku. [KVIFF 2023] ()
Jiříček se, přesto že je dospělý chlap, nedokáže postavit matce, a tak se nechává cloumat manipulativní ženou, která s příchodem důchodového věku zjistila, že má syna. Simona Peková je dokonale na pěst. ()
Film, co by dokázal vyvést diváka z komfortní zóny. Jen by k tomu potřeboval o třídu lepší scénář a lépe pracovat s divadelním aranžmá. To byla jednou jedna taková máti, od pohledu značně nesympatická, která jedné deštivé noci zakotvila u svého odcizeného syna s žádostí o nocleh. Jedno přespání jemu a jeho manželce přece nikterak neublíží, jenže ani po rozednění se milá máti nebude mít na odchodu. A tak se tahle trojice dostane do vypjaté a dusné atmosféry. A větší drama se prostě nekonalo. Velký prostor dostal psychologický teror. Film přišel s jakýmsi nekoordinovaným sledem scének, kdy návštěva leze na nervy a obyvatelé bytu si s ní neví rady. Scénář obyvatele bytu staví do neschopného světla, lítost nevzbuzují a máti je na vrcholu tupé vlezlosti. Humorné hlášky přijdou až s příchodem Vladimíra Kratiny, který rozdává humorné trefy a herecky bavil nejvíc. Ústřední herecký trojlístek je neznámý a jejich hraní je takový standard. Simona Peková je až místy strašidelná babizna, která by potřebovala k tomuto potvrzení nějakou drsnou scénu, jenže ta nepřijde. Na filmové poměry je to moc pojato v divadelním stylu. Film to brzdí a ten se nedokáže optimálně rozběhnout. A závěr je bez nápadu. Takové zakončení si nikdo z diváků nepřál. Nízkorozpočtový snímek neukázal naplno svůj potenciál. A jedna hrůzyplná babizna se až moc krotila. Je to takové absurdní dílko, co jde proti proudu české kinematografie. 6|10 ()
Dobře rozehrané vztahové drama (a vůbec námět) o vlezlé a manipulativní matce/tchyni. Film si mě zprvu velmi získal svou sevřenou až děsivou atmosférou a budováním napětí skrze nepříjemné konverzace a okolnosti. Bohužel však směřování filmu v druhé polovině bylo pro mě osobně jaksi neuspokojivé. Nejenom, že nepřišel žádný náznak řešení, ale ani známka naděje, že by snad věci mohly být jinak. Možná si to film ani nekladl za cíl, ale asi u takového filmu podvědomě očekávám aspoň nějaké drobné prozření, něco, co by postavám otevřelo oči. Ano, ve výsledku sice můžeme matku pochopit jako člověka, který je taky jen nedokonalou bytostí, co potřebuje lásku, ale i tak film jako by pocitově upadal do beznaděje a bezútěšnosti. A pro mě to tak bylo trochu zklamání - jako by ve filmu něco zásadního chybělo. Nicméně, chápu, že je to věc vkusu a názoru, a jinak mě rozhodně potěšilo, že v tom balastu, co se běžně u nás v ČR natáčí, se najde i nějaký ten kvalitní pokus o zajímavou a hodnotnější tématiku. Za to palec nahoru. Jsem ráda, že jsem filmu dala šanci. ~(3,3★)~ ()
První polovina, kde se jemně našlapovalo do Hororového žánru, byla fájn. Pak jsem ale jen nevěřícně kroutil hlavou nad tím, do jaké absurdní prdele se to celé dostalo. To, že si frajer nechá srát na hlavu od své matky, tak ještě oukey, ale že si SPOILER nechá natáhnout do vlastního bytu bezďáka (později celý hlavák), který ho před jeho holkou sundavá, uráží a on s tím nic neudělá, tak to bylo hodně debilní. Celé to finále bylo divný, nedokážu si představit, že by se někdo v téhle situaci takhle zachoval a jen tak prostě odjel ze svého bytu pryč, v domnění, že všechno dopadne samo od sebe dobře. Natočeno skvěle, ale tímhle si mě Pavlíček tentokrát nezískal. Slabší tři hvězdy, ()
Skvělý! ()
Docela si umím tento děj představit na prknech v divadle. U stopáže jsem měl pocit, že tvůrci pořádně nevěděli, čím ji chtějí vypnlit. I 85 minut je pro tento film příliš moc. Zatímco první polovina ještě celkem funguje a tu a tam se v kině někdo něčemu zasmál (včetně nejlepšího diváka a čestného hosta - mě), tak ve druhé polovině už tvůrci netuší, co by se mělo dít a čím stopáž vyplnit. Tak se to celé postupně zvrhává v něco velmi těžko uvěřitelného a ani trošku vtipného. Nebývá úplně zvykem, aby film s tak krátkou stopáží měl druhou polovinu tak neskutečně repetitivní a utahanou. Je to škoda, nápad byl fajn a rozhodně se takové téma dalo zpracovat výrazně divácky atraktivnějším způsobem. Každopádně atmosféra zámku ve Slavkově u Brna byla kouzelná a účast na těchto pravidelných letních promítáních tímto doporučuji. Rozhodně nejenom kvůli Ležáku tří císařů, který byl u tohoto filmu nutností. [40 %] ()
Vlastně čím víc minut ubíhá po skončení filmu, tím víc ve mně roste jistota, že než to tu dopíšu, přidám i pátou hvězdu. A pozor, dále poměrně spoiluji. *** Žánr "home invasion" s jistou repetetivností absurdních, nesnesitelných, neakceptovatelných, veškeré meze překračujících domácích překvápek počítá, a tady to ve správnou chvíli začne zlehounka nabírat zcela nečekané obrátky. Postupně mě nadchlo (jen chvilku trvalo, než jsem tomu přišla na chuť, ale pak jsem si ten obrat zamilovala), jak se původní (zdánlivě) oprávněné pobouření mladého páru začíná měnit na pobavený nadhled a postupně se zároveň i otočí perspektiva celé situace do velice příjemné (nebo nepříjemné, to už jak pro kterého diváka) relativizace všech rádoby daností: navzdory tomu, jak nehorázně a prospěchářsky to matka servíruje: mají opravdu mladí právo na zděděný luxus velkého bytu v dobré čtvrti? možná nelétají do resortů, ale je úplně v pořádku, a nikoli ekologicky, objednávat si módní jinokulturní předražené jídlo donáškou z restaurace? je ten jejich domácí klid u okrajové literatury na 100 m2 zadlužených možná nepotřebnou drahou rekonstrukcí opravdu životem víc než nevyžádané vaření při umcárara tydli bum? je vlezlá matka opravdu tak strašně mimo svými poukazy na nutnost užívat chvil dosyta, i když u toho vyhrožuje prděním a obnažováním? má syn právo se v dospělosti zlobit na matku za to, že se rozhodla ho jako děcko opustit a žít jiný život? nemá matka pravdu, že jim s otcem možná chyběla, ale nepotřebovali ji? že ji mezi sebe prvorepubliková honorace nepřijala? že je ok nechtít děti? a že je ok i přijít na to až ve chvíli, kdy už je dítě nějaký čas na světě? ten moment, kdy se s mladým párem přeneseme přes první pocit absolutního bezpráví, konsternovaní, že s tím vlastně nic moc nedělají, a posuneme se s nimi po jemných stupních až k nadhledu, poklidu, odstupu a pobavení, nás otevře, aby do nás mohly začít volně, bez zaťatých křečí předsudků a pseudo-oprávněností a pseudo-nároků, proudit i všechny tyto otázky bez hodnocení, a také např. všímavě oceníme, že Kocour je ve filmu první postava, která si nesplete litevštinu s lotyštinou, a navíc má poměrně případné poznámky k životu v luxusu a v chudobě i k realitě bezpráví a absurdního božího úradku, a doceníme i všechny ty velice dobré vtipy na téma hladu a bídy, co ve filmu postupně padnou, nebo matčin přehled při výčtu italských režisérů i grácii, s níž Viscontimu velkoryse přidá slabiku... A můžeme si pak v dobré náladě zálibně vychutnat i ten poklidný, smířlivý konec, kdy mladí matku hledají, protože přece jen, a v rekonstruovaném, kdysi příliš prázdném a tichém bytě se jim místo vlastního mimina usídlil alkoholovou i morální kocovinou rozežraný někdejší disent - a všechno to v tónech harmoniky s ruským přízvukem česko-anglického popěvku o marihuaně začíná trochu vonět po pokorně akceptované absurditě života, jak ji uměl vylíčit snad jen Dostojevskij. *** Parádní scénář, režie, přesah, vtip, šarm i filosofie, herecké projevy, kamera i zvuk. Bez jediné vady na kráse. A taky plakát se hodně povedl (ten bez obrázku), evokuje doby androše a disentu, kdy takovéhle zdařilé typografické československé vizuály pořád ještě hojně vznikaly. *** Viděno v předpremiéře v Letním kině u Keplera, s milou účastí Jana Vejnara, a bylo to i moc fajn promítání. *~ () (méně) (více)