Režie:
Anna ProcházkováScénář:
Oldřich ŽeleznýKamera:
Vladimír OpletalHudba:
Miloš HolečekHrají:
Ilja Racek, Jan Schánilec, Klára Jerneková, Jiří Zahajský, Hana Maciuchová, Ota Sklenčka, Václav Mareš, Olga Jiroušková, Věra Křesadlová, Božena Böhmová, Marie Brožová, František Holar (více)Obsahy(1)
Divokými údolími Transylvánských Karpat ujíždí kočár se zástupcem londýnské advokátní kanceláře Harkerem. V horském průsmyku se má setkat s kočárem hraběte Drakuly, se kterým má jménem své firmy projednat koupi domu s pozemky poblíž Londýna. Místní obyvatelé vyjadřují zděšení, když jim řekne, za kým jede. On si však nebere jejich výstrahy příliš k srdci. Ale již při vstupu do Drakulova zámku se nemůže zbavit nepříjemnému pocitu... (Česká televize)
(více)Recenze (99)
Když je o čem vyprávět, strohý kabát neškodí. Tvůrci si vyhráli jak s atmosférou, tak i se scénářem, který je hodně věrný knižní předloze (sice trochu zestručněný, ale to je pořád lepší než nastavit příběh nesmysly - viz Coppolova verze). Výborný Ilja Racek. 85%. ()
Ilja Racek je velmi démonický a navíc vidět Drakulu s plnovousem se jen tak nepoštěstí :o) Celkově by nešlo vůbec o špatné zpracování Stokerova románu, kdyby ty kulisy a celé "vzezření" filmu nepůsobilo tak "televizním" dojmem. Celkový dojem z filmu sráží bohužel dost nekvalitní černobílý obraz a pochybuji, že se někdy v budoucnu dočkáme, vzhledem ke velmi špatnému stavu dochovalé kopie, nějaké reprízy. ()
Tahle televizní inscenace si zaslouží pozornost fandů už jen z toho důvodu, že jde o jediného českého Draculu. A díky bohu to není jediná zajímavá věc. Černobílé zpracování se velmi věrně drží knihy a až na několik (někdy nutných) zkratek je tak dokonalou adaptací. Herci jsou správně strojení až toporní, což ale ke gotickému horroru prostě patří, Hrabě sám sice nemá Leeho charisma, ale Ilja Racek se s rolí popral s (vousatou) ctí. Atmosféru to má vynikající, exteriéry u televizní inscenace vyloženě potěší a jedinou výtku bych mohl mít ke zkratkovitému závěru. Ovšem jinak všechna čest. ()
Parádní démonická televizní inscenace, troufám si říct že daleko lepší než některé světové filmy, navíc historicky, věrohodná a přesná ( třeba co se týče různých bránicích se prostředků proti upírům), ponurá, tajemná a temná atmosféra, někdy přímo bizarní dialogy, skvělé herecké výkony, parádní byla jak by se dalo u takovéhleho filmu pochopitelně očekávat i hudba, všelijaké ty zvuky z pozadí, tajemné hlasy, optické klamy, snění, halucinace, rovněž mě zaujala i mladičká Hana Maciuchová jako proměněná upírka..Sledováním v noci se jedinečný zážitek musí ještě více prohloubit, tak snad někdy si ho i takto vychutnám..Celkem se tedy jedná o zdařilý opus. Děkujeme České Televizi za reprisu. To Lima: Reprisa byla dnes 03.08.09 a vůbec jsem si nevšiml že by ta černobílá kopie byla zubem času nějak více poznamenaná, naopak byla velice obstojná... ()
Jeden z minimálního počtu českých hororových pokusů. Přiměřeně televizní pojetí, které i tak dokáže nabudit správně nepříjemnou a ponurou atmosféru. Dobří herci, Ilja Racek coby Drákula je knižní podobě hraběte odpovídá velmi věrně a v jeho podání je upír charismatický i nepříjemný zároveň přesně tak jak působí v knize a Maciuchová coby Lucy byla takřka dokonalá. Černobílé provedení navíc dodává filmu na atmosféře. Maminka se u toho kdysi převelice bála. Pěkná doba, kdy se tvůrci snažili působit na diváka úspornými, ale chytrými prostředky, a nemuseli si vypomáhat lacinými postupy. ()
Staršia česká inscenácia Draculu, ktorá sa (úspešne) usiluje čo najviac držať svojej predlohy a v čiernobielom háve ponúka miestami výbornú atmosféru. Dracula, ktorého hrá Ilja Racek síce vyzerá trochu ako Robert De Niro v Angel Heart, no nie je to na škodu a jeho upír je značne démonický i uveriteľný. Je to zaujímavé, napínavé, no miestami aj dosť nudné, podivné a so slabším záverom. Verím však, že pozrieť sa to oplatí. ()
Nemůžu tomuto snímku upřít jistou dávku napětí, ale v míře, jenž mu dovoluje doba natočení. Většina filmu je ale až příliš statická. V hlasech herců není poznat dynamika, je to suchá, monotónní citace naučeného textu. Co mi zvedlo žaludek nebyla upířina, ale dětský pláč a přirozeně to, co se s těmi dětmi ve filmu dělo. Na tohle mám své senzory citlivější víc, než bych si přála. Nicméně musím ocenit, že se v sedmdesátých letech do natáčení Stokerova románu vůbec pustili. Ilja Racek byl jako vousatý démon přesvědčivý, měl temný, podmanivý hlas a celé to doplňovala ponurá zimní atmosféra. Na zavalitého Otu Sklenčku jsem si v podobě Van Helsinga nemohla zvyknout. Přičítám to charismatickému, mladému Hughovi Jackmanovi. Jakmile se řekne "Van Helsing", vidím jeho. Hudba, triky ... no, co na to říct. Možná jen to, že už jsme uměli v té době točit mnohem kvalitnější filmy. Ke zhlédnutí zde. ()
Óda na radost je tento přepis Brama Stokera. Miluji román a mnoho adaptací, v této jsem podlehla Lucy začínající Hany Maciuchové. Ta už tehdy měla říci ne těm nekonečným pohádkám a dát se touto cestou. ()
Překvapivě velmi dobré a sympatické české zpracování nejslavnějšího upírského krvesaje, které se atmosférou celkem dobře přibližuje Stokerově předloze. Je jasný, že příběhově je to značně okleštěné a celé to vypadá až moc televizně. Ovšem na to, za jakých podmínek to muselo vznikat to dopadlo opravdu výborně. Navíc Ilja Racek jako Drakula je opravdu démonicky a takový Ota Sklenička jako Van Helsing s ním drží krok. Po hříchu zapomenutý film. ()
Jak málo stačí k vytvoření dokonalého tajemna, pochmurna a ponurého napětí. Jak tísnivá atmosféra se dá vyrazit ze zasněžené cesty, vyděšeného pohledu pověrčivých venkovanů a plašících se koní. Opravdové charisma titulního hrdiny žádné filmové efekty nevytvoří, pokud jím nedisponuje, což pan Racek disponoval v míře vrchovaté. S Coppolovým velkofilmem se tohle samozřejmě vůbec nedá srovnávat. Tohle je totiž dobré. ()
Siahol som na tento "klenot" vyslovene zo zvedavosti. Zaujímalo ma, ako si "naši" tvorcovia ČSR, poradili s predlohou od Bram Stokera. Mám dva výtlačky. Prvotnú, a z pred pár rokov, údajne neskrátenú verziu, ktorá je dva krát hrubšia ako "originál". Nemôžem si pomôcť, no mal som to po pár minútach, chuť vypnúť. Nemám problém sledovať TV inscenácie, no toto mi prišlo ako nezáživné divadelné predstavenie, ktorému sa vôbec nedarilo vyvolať môj záujem. Je tu mnoho "pätiek", a mňa by tak zaujímalo, koľko rokov majú užívatelia, ktorí zašli k tak (pre mňa) extrémne vysokému hodnoteniu. Chcel som dať tri, no bohužiaľ, ako si mi ušla ruka tým "správnym" smerom .. ()
Írsky spisovateľ Bram Stoker napísal v roku 1897 svoj najznámejší román "Dracula". Toto jeho literárne dielo inšpirovalo mnoho filmárov. Vznikla celá rada filmových adaptácií. Z grófa Dracula sa stala ikona vamp horrorových filmov. I ja sa radím medzi divákov, ktorí vyznávajú krvavý kult jeho osobnosti. Videl som mnoho snímkov, v ktorých sa objavuje tento legendárny upír z Transilvánie. Naposledy moju draculovskú kolekciu rozšírilo československé spracovanie z roku 1970, pod ktorým je podpísaná režisérka Anna Procházková. Je to čiernobiely televízny film, v ktorom titulnú postavu stvárnil Ilja Racek. To ako sa chopil tejto úlohy ma príjemne prekvapilo. Jeho uhrančivá charizma dala grófovi Draculovi netradičný rozmer, s ktorým som sa doposiaľ ešte nestretol. Som rád, že som mal možnosť zhliadnuť tento film. *** ()
Nečetla jsem originál a zřejmě si ho nikdy nepřečtu. Knihy a filmy o upírech mi prostě nesedí. Snažila jsem se znovu podívat na film, který jsem viděla jako malá a u kterého jsem se tehdy bála. Bohužel, kýžený efekt se nedostavil. Vadila mi horší technická kvalita, nesedly mi ani jednoduché trikové efekty, chyběla mi napjatá atmosféra. Jako útěchu pro tvůrce a milovníky podobného žánru na sebe musím prásknout, že se mi nelíbilo ani Psycho ani Ptáci. Asi příště odolám a podobným filmů se prostě vyhnu. ()
Tento Drakula je knižní předloze podoben tak moc, až se vpodstatě jedná o rozpohybovanou ilustraci, která sází na dobré herecké obsazení, které si uhraje svoje a například Ilja Racek v roli titulního krvesaje má charisma i v momentech, kdy má ústa otevřená do velkého, překvapeného ÓÓÓ (což mělo být pravděpodobně děsivé, jelikož má v tom momentu vyceněné tesáky, ale hrůznost takové scény bohužel odpovídá roku výroby). A takových scén je tu bohužel víc, někdy za to může prachobyčejné zastarání postupů, někdy zas ne úplně dobrá dochovaná kvalita záznamu, to nic nemění na tom, že je to pořád dobrý film, jen není v obrovské konkurenci mnoha dalších adaptací zas tak výjimečný. ()
Kdysi dávno mi přišel český počin i strašidelný, nyní ho shledávám především zajímavým. Dozvuk československé nové vlny a doba před nástupem normalizace, kdy ještě dobíhaly projekty, které by později neměly šanci (Valérie, Morgiana, Petrolejové lampy...). Procházková a O.Železný chytře využili základní dějové linie, zůstalo jen u jednoho deníku, vypuštěn byl Renfield a zůstaly pouze klíčové postavy. Byť věta ,,Děti noci." nepadne, o vytí nouze není. Vynikající je úvodní scéna s kočáry - temný les, špinavý sníh, neutěšená obloha, stíny, černobílý chlad a silueta Draculova sídla na obzoru. Šťastné bylo i využití natáčení v reálu. Hrad působí majestátně a současně tajuplně. Pokud má literární hrabě mohutný knír, pak ten filmový bývá většinou hladce oholen. Však jak se zdá, plnovous dodal I.Rackovi zlověstný výraz. Pokud by býval měl i hlubší hlas...pak by byl přímo skvělý. A odpustím nepovedené špičáky v závěru, i když od českých filmových mágů bych čekal více. Upíří konkubíny si vystačily s dvojexpozicí a postupný rozklad hraběte urychlil střih - škoda. I tak se jedná o zajímavý kousek ve filmové draculovské historii. Holečkova hudba dodala filmu patřičnou tísnivou atmosféru temných snímků 60. let. ()
Velice, velice dobré ()
Racek vs.Schánilec, úžasně temná podívaná pod taktovkou skvělé "horroristky" Procházkové. ()
Velmi dobrý výsledek tolikrát ohraného příběhu, že i po létech nezbývá než televizi poděkovat. Černobílé provedení látce jen prospívá, román je ctěn se vší vážností, ale přitom si vyznění zachovává mírný nahled a lehounkou ironii. Ilja Racek je zcela na svém místě. ()
Velice sebevědomý debut, nepřeceňující dané možnosti, vyznívá v celkovém výsledku skutečně výborně. Přesná a na nic nečekající dějová linie nastoluje klasickou drákulovskou situaci, kterou většina diváků dobře zná. Pochopitelně nelze zcela ignorovat některé úsměvné scény, jež mohou u někoho vyústit v lehké pohrdání snímkem. Ano, triky jako z inscenační pohádky a chvílemi i stejně laděná hudba. Tyto drobnosti ovšem vyvažují silné klady. Například opravdu perfektně podchycená temná a nelítostná atmosféra drsné, zasněžené krajiny (scéna s vlky, matka prosící o své dítě, nakládání rakví...), skvělé snímání interiéru zámku, dlouhé chodby i temné sklepní prostory a, navzdory chvilkovým výpadkům, i perfektní hudba, doprovázená vysokofrekvenčním, úzkostlivým tónem. V mém nadprůměru drží film pochopitelně především herci. Ilja jako Drakula a Sklenčka v roli Van Helsinga je pojetí vskutku jedinečné. Můžeme říci komorní, ovšem v kvalitě nejvyšší. Dvojice omámených žen brilantní. Lucy s dítětem v náručí - hodně silná scéna. Škoda, že uhrančivě krásné, staletími protřelé, vampýrky, nedostaly více prostoru, určitě by snímek ještě více okořenily. Zahajský taky velmi slušný a Jan Schánilec může mluvit o jedné ze svých nejlepších rolí. Československé pojetí karpatské legendy je přinejmenším rarita a pro československé fajnšmekry určitě skvělá perlička. ()
O existenci této televizní inscenace jsem se dočetl v knize Černý bod od Martina Jirouška, který se nad ní ve svém textu až nekriticky rozplýval. Osobně jeho nadšení nesdílím (podobně jako mě moc neoslovila ani jeho kniha, která je mimochodem beznadějně vyprodaná a nesehnatelná, s výjimkou knihoven) a viděl jsem už lepší (a hlavně invenčnější) adaptace Stokera. Ilja Racek coby Dracula je rozhodně přesvědčivý, podobně jako Ota Sklenčka v roli profesora Van Helsinga (z obsazení mě ještě zaujala tehdy 25 letá Hana Maciuchová, která byla zamlada velmi pohledná), ale ty interiérové konverzační scény na mě působily strašně televizně a nevěrohodně, ostatně jako vždy, když čeští herci ztvárňují postavy s anglickými jmény, což zde ještě dostává nechtěnou komiku, když herci vyslovují jméno Jonathan jako [džonasn], a podobně komicky též působí ta rádoby cikánština Drakulových sluhů, kteří nosí rakve. Z knižní předlohy bylo navíc samozřejmě mnoho látky vypuštěno, zcela tak zde například chybí pasáže s plavbou lodi do Londýna a postava Renfielda a jeho dějová linka v sanatoriu; film se naopak neobejde bez otravného voiceoveru, toho moru všech filmových adaptací knih napsaných v ichformě. Triková stránka filmu je samozřejmě zcela úsměvná a nelze vůbec mluvit o tom, že by ten film byl aspoň na chvíli nějak strašidelný; exteriérové scény jsou ale nečekaně dobré, podobně jako samotné prostředí hradu (kterému však Jonathan říká nepochopitelně zámek). Vzato kolem a kolem, asi není na škodu si touhle kuriozitou rozšířit obzory, ale nemůžu se ubránit dojmu, že mi ten film vlastně moc nedává smysl. Btw. zarazil mě tam tento dialog, ve scéně, v níž otevřou prázdnou rakev po Lucy: "Jakto? Kde je? Byla pohřbena zaživa, zešílela z toho!" - "Ne ne, to ne, mrtvola byla asi ukradena, to se stává bohužel." - jako vážně? ()
Reklama