Režie:
Woody AllenScénář:
Woody AllenKamera:
Darius KhondjiHrají:
Colin Firth, Emma Stone, Antonia Clarke, Simon McBurney, Ute Lemper, Catherine McCormack, Eileen Atkins, Erica Leerhsen, Jeremy Shamos, Hamish Linklater (více)Obsahy(1)
Děj této romantické komedie se odehrává v jižní Francii v roce 1920. Nádherné vily na pobřeží Côte d'Azur, jazz kluby a módní místa pro bohaté jsou kulisou tohoto filmu. Stanley (Colin Firth) - alias Wei Ling Soo - je britský kouzelník a mistr iluzionista, který je povolán do Francie na žádost aristokratické rodiny, aby odhalil možný podvod. Sophie (Emma Stone), jako možné falešné spirituální medium, je objektem jeho zkoumání. Je pravděpodobné, že táto tajemná a krásna žena využívá přízeň bohaté rodiny. Nicméně komplikace nastanou, když se náš "detektiv" do ní bezhlavě zamiluje. (Hollywood Classic Entertainment (H.C.E.))
(více)Recenze (345)
2 moji oblíbení herci, můj oblíbený režisér, krásné prostředí, doba, móda, kvalitní zápletka, Allenovy úsečné dialogy ... a stejně to bylo o ničem. Romance mezi těma dvěma nefunguje a já se dost nudila.Zasloužilo si to nějakou vraždu nebo něco, co by trochu rozvířilo děj. ()
Dokonalý trik po allenovsku. Woody ide ale tentoraz málo do hĺbky postáv na to, aby to medzi nimi mohlo fungovať. Iskrenie medzi Firthom a Stonovou funguje nastopro v jedinej scéne (hvezdáreň), a v kľúčovej poslednej štvrtine filmu (po pointe) nefunguje vôbec. Tí dvaja sú povahovo nezlúčiteľní. Keby si racionálneho suchára zahral samotný Woody, aspoň by film nepredstieral nereálne, neusiloval by u nesplniteľnú métu romantického rozmeru, a bol by čistou veselou komédiou. Tri hviezdy s odretými ušami. ()
Komentář obsahuje spoilery. Od pětačtyřicátého filmu osmasedmdesátiletého tvůrce jsem vážně nečekal velkou originalitu. Woody Allen se o ni bohužel ani nesnaží a pouze oprašuje již dříve použité motivy: starší muž zamilovaný do mladší ženy (Manhattan, Užívej si, co to jde), komunikace s mrtvými (Alice), význam sebeklamu a víry v iluze (Purpurová růže z Káhiry), mágové, iluzionisté a šejdíři (Prokletí žlutozeleného škorpiona, Sólokapr). Výchozí premisa by dobře posloužila jedné z Allenových knižních povídek, ale na ploše celovečerního filmu se vyčerpává po první půlhodině. Následujících více než třicet minut sledujeme namísto dalšího rozvíjení zápletky dvě a více osob jedoucích pomalým automobilem nebo vedoucích statický dialog o smrti, Bohu a lásce až za hrob. Vinou chabě motivovaného závěrečného zvratu (který nevysvětluje, jak se na celé hře podíleli Catledgeovi) jde o film nejen mizantropický, ale také mizogynní. Bolestínskému a jízlivému, ačkoli díky Firthovi zároveň neodolatelně šarmantnímu hulvátovi je dáno za pravdu, takže může zůstat sám sebou. Jeho oběť, kterou se po velkou část filmu snaží usvědčit ze lži (paralela k Allenovu osobnímu životu?), již naopak nemáme proč obdivovat. Najednou se před námi ocitá mladá a naivní podvodnice, která nepochopitelně podléhá zlému stárnoucímu cynikovi a nikoli mladému, mužnému a zámožnému hráči na ukulele (soudě ze stoupající popularity tohoto nástroje mezi mladými umělci, hádám, že se Allen skrze Brice vysmívá dnešní mládeži a rychle pomíjejícím trendům). Jediným vysvětlením pro její rozhodnutí z poslední scény je Allenovo toužebné přání, aby se věci měly právě takto, aby krásné dívky typu „manic pixie dream girl“ podléhaly nesnesitelně sarkastickým intelektuálům, kteří na svém chování odmítají cokoli měnit. Vypadá to, že jedinou odměnou pro Sophii za její pomoc s nalezením Stanleyho druhé mízy bude dennodenní připomínání její intelektuální méněcennosti. Kromě pár bonmotů, jejichž pointu Allenovi fanoušci vycítí ve vzduchu dlouho dopředu, a dvou neodolatelných herců, nabízí tahle obhajoba lásky mezi starším mužem a výrazně mladší ženou už jen sofistikovanou vizuální stránku. Skutečnost, že byly pitoreskní a často směle dlouhé záběry Francouzské riviéry a elegantně oblečených herců pořízené na širokoúhlý 35mm film, však pozbývá na významu v kinech s digitální projekcí, tzn. v naprosté většině z nich. Apendix : Bezprostředně po projekci dvouhvězdičková záležitost. Téhož večera jsem nicméně viděl Menzelovy Donšajny a uvědomil si, že zamilovanost starého pána do jeho vlastního ega může nabýt i mnohem zrůdnější podoby. 55% ()
Poněkud tezovitý příběh, vyjadřující tvůrcův vztah k náboženství a lásce, zasazený do romantického a lehce nadpřirozeného hávu, s Colinem Firthem, který je sázkou na jistotu. Jen blázen by mohl čekat od Allena téměř po padesáti letech v branži co rok to perlu, mě ale víceméně baví pořád. ()
Poslední dva filmy od mistra Allena se mě až tak nelíbily, takže jsem na jeho další kousek šel s jistou obavou, ale tentokrát Woody splnil úlohu favorita a získává téměř plný počet. Líbila se mě vypravěčská hravost, woodyho tradiční dialogový smrště, tady bodoval hlavně Stanley, jeho vyznání lásky bych se naučil odříkat po prvním přečtení, protože takovýhle vyznání lásky dokonale procvičilo moje smíchovody. Zajímalo by mě, jestli se Colin před natáčením díval na filmy ve kterých hrál Woody nebo se nechal Woodym vést, ale v některých scénách jsem úplně viděl malýho brejlatýho newyorčana. Příběh má občas hluší místa, ale všechno vynahrazují herecký výkony a báječná atmosféra 20let minulého století na Côte d'Azur. Kostýmy, auta, teplé odstíny barev to všechno pomohlo filmu jako celku a exportu pozitvní nálady, kterou příběh dodal na zlatým podnosu až do mé mysli. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $4,616,606║Tržby Celosvetovo $5,300,000▐ Tržby za predaj Blu-ray v USA //počet predaných kusov ║ Tržby za predaj DVD v USA //počet predaných kusov ║ taká príjemná dialógová oddychovka z výbornou ústrednou dvojicou, okatá Emma Stone opäť boduje /videl v kine: 60%/ ()
Ekvivalent kouzelníka na zahradní párty, od kterého přesně víte co čekat. Tedy žádné zázraky, ale solidně odvedené řemeslo, kde sice znáte a máte prokouknutý každý trik, ale právě to od něj očekáváte a přesně to i dostanete. Ovšem u Woodyho stále lze předpokládat, že se přeci jen ještě vytasí s něčím "copperfieldovských" rozměrů a nespokojí se jen s milou tuctovkou. Tak snad při příštím vystoupení. ()
„SOPHIE JE ŽIVÝ DŮKAZ, ŽE NA SVĚTĚ EXISTUJÍ TAJEMNÉ VĚCI. JE TO TAKOVÁ POVZNÁŠEJÍCÍ BYTOST! NENÍ DIVU, ŽE BRICE TAK OKOUZLILA…" /// Přesto, že Woody od počátku nasadí pohodový tempo, který drží ho po celou dobu, jde spíš o průměrnej kousek z jeho nevyčerpatelný ošatky. Lehká, nekomplikovaná letní komedie, ve který se hledání smyslu života schovává za vyvolávání duchů, šarlatánství a nadpřirozeno. Film stojí na pomalu sbližující se nesourodý dvojici, která je zábavná díky jednoduchým a úderným slovním výměnám. Funguje taky chemie (mezi herci). Vynikající Colin Firth předvádí postavičku, která dokonale zapadne mezi ostatní Allenovský hrdiny a Ema Stone, je jednoduše milá. A krásná. A rozkošná… Bohužel, postupně začne všeho ubývat. Míň to jiskří a ani děj neskýtá žádný překvápko. Hold, letos tenhle pracující důchodce předvedl „jen“ nenáročnou jednohubku, ve který nám starším mužům radí, ať se nebojíme lásky k mladým holkám. Nebo aby se lásky starších mužů nebály mladý holky? /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Potřebuju zjistit, jestli mě ženská nezačarovala. 2.) Jsem optimistickej romantik se sklony k perfekcionismu a sarkasmu. 3.) Thx za titule ,,atakdalej“. /// PŘÍBĚH **** HUMOR * AKCE ne NAPĚTÍ ne ()
Nevím proč, ale Woody není zrovna moje krevní skupina, navzdory tomu, že jsem byla většinou s jeho filmy spokojená. Totéž platí o Kouzlu měsíčního svitu. Kdybych byla přísná, tak jdu asi na tři, ale copak to jde ? Nádherný vizuál, krásný autíčka, okouzlující kostýmy, do toho přesně padnoucí dobová hudba. A v té barevné nádheře se pohybují dva človíčkové, sucharský kouzelník Stanley a medium v podobě rozkošné Sophie. Mělo to vtip, jiskru, spoustu romantiky, jen to vyznání lásky a nabídka k sňatku u mě evokovala okamžitě nabídku ke sňatku, kterou pronesl poprvé pan Darcy v Pýše a předsudku, tam mám u Woodyho podezření, že trochu opisoval :-) Lidi, kdo chcete chvíli do jiné říše, kde není dennodenní stres a dát si relax, tenhle kouzelný snímek je to pravé ořechové. A Colin je prostě Colin, moje slabost, přiznávám:-) ()
"Všechno je to podvod. Od primitivního duchařství až po Vatikán." Tak v tom s tebou Stanley souhlasím. Jenže ta nenažraná Sophie, která je informovanější než Google, nám oběma zamotala hlavu. Jelikož však nejsem zazobaný ani slavný, tak si mě ta potvora ani nevšimla a tokala jen se Stanleym a s vrkajícím Bricem. Odpouštím jí, protože já se u toho bavil, tedy dokud se odhaloval spiritismus, ale jakmile vše přeskočilo k instantní romantice, tak to tak nějak ztratilo na kouzlu i zábavnosti. ()
Další Allenova ulepená snobárna, která už ztratila kontakt s realitou a trousí životní moudra podepřená nesmyslnými a polopatickými konstrukty. Laskavější než Zdeněk Svěrák a povznešenější nad krušností světa než Jiří Menzel. Třeba až mi bude 150 a budu nutně potřebovat vytvořit nějaký sebeklam, ve kterém dožiju, opráším s nadšením tuhle blbost. Zatím ne, díky. ()
Byly doby, kdy jsem se těšil na každou Woodyho premiéru a neváhal obětovat peníze a čas za návštěvu kina. Ty časy minuly. Sledování jeho filmů začalo nepříjemně připomínat rutinní odškrtávání položek v seznamu. Nemá čím překvapit a ani se o to nepokouší. Už podruhé použil jako východisko prostředí kabaretní kouzelnické show, jen Prokletí žlutozeleného škorpióna mi přišlo svěžejší a vtipnější, dělané víc pro diváka než pro laskání vlastního ega. Počátek vypadá nadějně. Colin Firth na sebe zaslouženě strhává pozornost a role mu sedí. Emma Stone je, když nic jiného, aspoň osobitá a až do odhalení mystifikace snímek jakžtakž po komediální stránce funguje. S přibývajícími minutami se ale nějak zacyklí, ztratí šarm a začne unavovat. Slušelo by mu víc sebeironie, smyslu pro realitu, ochotu jít za práh citové bolesti a poučeného smutku. Závěr posunuje film někam k banalitě, stěží se dá pochopit Sophiina volba životního partnera. Woody podlehl stařecké ješitnosti a rozumím těm komentářům, ve kterých se skloňuje slovo snob. Vzhledem k jeho předchozím zásluhám to ale přece jen na slaboučké 3 hvězdičky vytáhnu. V Kouzlu měsíčního svitu se objevuje kousek Woodyho životní filozofie, částečně bere inspiraci i z odkazu Oscara Wilda, ale co naplat, k jeho vrcholným filmům to má hodně daleko. Celkový dojem: 50 %. ()
„Jestli napálila i tebe, pak musí být vážně dobrá. Ale mě neošálí!“ Zábavné ani ne tak kvůli hláškám (i když sarkastický Firth občas z úst vypustí něco se slušným humorným potenciálem) jako úsměvnému jiskření mezi hlavní dvojicí (romantická linka prostupující celý film) a také divákově napětí, zda velký kouzelník usvědčí „médium“ z podvodu nebo ne. Nicméně, Woody mě v jedné chvíli (Stanleyho monolog v nemocnici) docela vyděsil, už jsem se začal pomalu obávat, zda můj oblíbenec nezačíná mít příznaky senility, naštěstí jenom blafoval a já si oddechl (hloupě jsem naletěl, ale znáte to, věk nezastavíte). Zbytek filmu po Stanleyho triku byl už samozřejmě naprosto čitelný, avšak přesto ho režisér dokázal přednést nanejvýš milým způsobem. A když si k tomu přidám skvělý soundtrack, dobovou atmosféru a celkově velmi příjemný pocit z filmu, dostanu slabší 4*. „Ty mi neodpustíš?“ – „Já ti nemůžu odpustit. To může jen Bůh.“ – „Ale tys říkal, že žádný Bůh není.“ – „Přesně o tom mluvím.“ ()
„When the heart rules the head, disaster follows..“ Jizlivý skeptik Firth potírající okultní šlendrián docela bavil, ale od chvíle, kdy racionálno vyhrálo a ihned zatoužilo býti poraženo, začalo kouzlo měsíčního svitu vyprchávat a zůstala tuctovka, která neměla v plánu překročit svůj stín. Někdy je to snobství v Allenových filmech odtažité a protivné.. ()
Woody o smrti cynismu... scenáristicky i režijně je to líné jako každá druhá allenovka, ale já je mám tak nějak radši, než ty, které se ambicím nevyhýbají a mnozí je často adorují. Koukám na tebe, Půlnoci v Paříži. ()
Woody Allen zraje jako víno. A jakoby dospíval. Jeho svět se zvětšuje, pročišťuje, zjasňuje. Staré téma Shawova PYGMALIONU pojednává v důsledně zachovávaném dobovém rámci, byť jeho retro se časově posouvá do meziválečné doby končící konjunktury. Feminismus už není výstředností ztřeštěných žen, ale vážně braným společenským jevem, vůči němuž si však patriarchát stále zachovává zřetelný odstup. Zrcadlí to allenovské vedení dialogů a pojetí obou postav. Je - v nejlepším smyslu - feministické: americké děvče ze Středozápadu, vládnoucí zřetelným půvabem provázeným nezanedbatelnou inteligencí, i poněkud snobský a až arogantně namyšlený, ale neméně nadaný a tvořivý muž Albionu, který si však stále zachovává kontakt se skutečností a své sebestředné přesahy drží pod kontrolou. Poněkud křečovitá zápletka kolem otázky, zda triky, předváděné iluzionisty, jsou skutečné či naopak pečlivě nacvičené klamání vděčného diváka, je zachráněno sopečnou zamilovaností, do níž se sebevědomý muž propadá se zápalem a horečnatostí nic netušícího jinocha. Katarze, spojená s těžkým úrazem milované tety, ho vrací postupně do skutečnosti. A ženské spiknutí, poslední šance rychle dozrávajícího oboustranného životního vztahu, slaví kýžený úspěch. Pat, k němuž skvěle gradovaný příběh rychle spěje, však přesto ponechává viditelnou převahu na ženské straně. Ale co by muž, který právě do značné míry objevil sebe sama, neudělal pro štěstí milované bytosti, když slunce, které se rozzáří, pohladí svými paprsky i jeho? Životní láska, kterou potkáme - zdaleka ne všichni - zpravidla jednou za život, sezdala dvě individuality nesnadného oboru. Allen, jako vždy precizní ve všech ohledech filmového řemesla i své nenapodobitelné autorské filmové řeči, buduje toto štěstí na přirozených základech psychologicky úsporně, ale výstižně vykreslených postav, daleko přesahujících žánr klasických konverzačních divadelních her přelomu 19,. a 20. století. Jakoby hledal a našel sám sebe. A s tím a tím i svého vděčného filmového diváka. ()
Woody Allen je kúzelník. Do 20. rokov minulého storočia, ktoré boli nasiaknuté tónmi podmanivého džezu, zakomponoval romantickú komédiu plnú duchaplných intelektuálnych dialógov, jemného sarkazmu a geniálnych konverzačných pasáží (dvojzmyselné narážky, slovné hračky, iskrivá irónia, vznášajúca sa medzi slovami). K tomu si pripočítajte úchvatnú Francúzsku riviéru či dobovú náladu okorenenú klasickými divadelnými hereckými výkonmi a krásnymi kostýmami. Colin Firth je anglický džentlmen, hrá nesmierne uhladene a precízne. Emma Stone je živelná a bezprostredná a svojej postave jasnovidky dodala potrebný šmrnc. ()
Obsadit Firtha do role křížence Darcyho a prof. Higginse byla samozřejmě sázka na jistotu. Ostatní herci jsou vybraní řekl bych s láskou, Stone mě potěšila, vypadala mile a hrála přesně to co měla, radost pohledět. Vůbec, celý film je hrozně moc o radosti, kterou můžeme sami sobě do života vpustit, když přestaneme trvat na nudné logice (geometrické, jak by nevhodně řekla Sophie a byla okamžitě opravena). Takže přes vady spočívající v drobné klišovitosti a možná až nevhodně dlouhé expozici, za tuto radost, která se na mne přenesla... potlesk. ()
Že by už i ten zarputilý Woody Allen na stará kolena začal hledat víru? ()
Malý hezký film, který jakoby byl skutečně natočen na konci 20. let. Jen nepatrnou shodou okolností v něm hrají současní herci. Naprosto skvostné. Konečně, už jsem někdy nemilovala něco, co mi nabídlo Berlín roku 1928? Bylo by to velmi bláhové něco takového byť jen očekávat. A samozřejmě Colina nemám nikdy dost, až se tomu sama podivuji. #čsfdprojekce ()
Reklama