Režie:
Jiří MádlScénář:
Jiří MádlKamera:
Edita KainrathováHudba:
René RyparHrají:
Petr Šimčák, Jan Maršál, Ondřej Vetchý, Lucie Trmíková, Jaroslava Pokorná, Jan Hlaváč, Michaela Majerníková, Ondřej Veselý, Lukáš Hrabák, Roman Nevěčný (více)Obsahy(1)
Jedenáctiletý Tomáš se chce stát filmařem, a když dostane k narozeninám kameru, rozhodne se natočit svůj první film – o své rodině a kamarádovi. Postupně tak poznáváme jeho tatínka, maminku, babičku, ale i kamaráda Harise, který mu pomáhá s natáčením. Kluci blbnou a užívají si natáčení, ale jen do chvíle než zjistí, že kamera dokáže odhalit i věci, které jsou nepříjemné - například pravdu o jejich spolužačce, kterou Tomáš miluje anebo že mu jeho táta lže! Dvakrát týdně tajně odjíždí místo práce bůhvíkam, ale zapírá to. Tomáš, i když má obavu, že se dozví něco, co bude bolet, se rozhodne tomu přijít na kloub. Netuší, že narazil na rodinné tajemství, které má mnohem hlubší kořeny, než se zprvu zdálo.... Jeho odhalení je šokující i čisté svou neokázalou jednoduchostí a lidskostí. (Falcon)
(více)Recenze (762)
Velmi milé překvapení a zdařilý debut od Jiřího Mádla. Jedenáctiletý Tomáš chce být filmařem, ale místo toho musí hrát fotbal, který nemá rád. Pak dostane od rodičů kameru a pustí se do natáčení svého prvního filmu se svým kamarádem Harisem. Nejprve jenom milé záběry jeho rodiny, ale pak zjistí, že kamera může odhalovat i pravdu. Film celkem zdařile balancuje mezi naivitou pro dospělého a možná až moc přemýšlením pro děti, ale ten balanc se mu daří. Přispívá k tomu výborný výkon obou hlavních dětských hrdinů. Tak nějak jsem se smířil s tím, že už v Čechách neumíme natočit dobré dětské filmy, jsem rád, že mě Jiří Mádl vyvedl z omylu. ()
V tak milé překvapení jsem u českého filmu už ani nedoufal. Jiří Mádl není žádný můj herecký oblíbenec, ale to co si napsal a překvapivě i zrežíroval mi popravdě vyrazilo dech. Myslím, že naši "renomovaní" režiséři dostali tímhle dílkem dost na zadek. ... Vzhledem k tomu, že jsem den před shlédnutím filmu viděl, jak se při předávání českých lvů všechna pozornost upřela na romskou problematiku, přišlo mi opomenutí tohohle filmu jako velká chyba. ()
Celý čas premýšľate kam to smeruje a hľadáte toho motor, a nakoniec odchádzate rozplynutí a dojatí. Čoby scénáristický a režijný debut mladého herca, ktorého doteraz nikto nebral vážne, je Pojedeme k moři zjavenie. Malý český film, ktorý autorskou originalitou dosiahol svetovú úroveň. S malými prostriedkami, bez kalkulu, s túžbou vyrozprávať silný príbeh s autobiografickými prvkami. ()
Možná by stálo i za to se zamyslet nad tím, jak je ten film vystavěný a jestli to dává smysl. http://respekt.ihned.cz/delnici-kultury/c1-62099620-marna-madlova-detska-hra-na-formana ()
Chyběla mi trošku větší katarze a přebývalo příliš mnoho dohadů o ději. V některých situacích by lidé kluka s kamerou poslali rovnou do prdele. Ale podle rozhovorů s Jiřím Mádlem jsem věděl, že to má v hlavně srovnané. Dialogy a situace působí tak autenticky, že jsem ochoten mnoho věcí tomuhle debutu s klidem prominout. ()
Zvolená koncepce a forma sice není vždy úplně stoprocentně přesvědčivá, ale protože zastávám názor, že čistý formalismus provozovaný bez kontrolních brzd je zhoubou kulturního života, protože redukuje umění na dobře/špatně promazaný a sestavený stroj, přivírám nad tímto oči a hodnotím Pojedeme k moři jako povedený debut. Tohle je hlavně lidský, humanistický film, který se narozdíl od dalších podobně "lidsky" orientovaných filmů české produkce může spolehnout na dobře napsané dialogy, životné postavy, dobré herce a současně na moudrost mladého tvůrce, jenž tuší, že humor se nemusí nutně rovnat trapnu, jak je v současných českých filmech zvykem. Takže nástup pěkný, příště jen houšť! Na číselné škále 7/10, ale jako Budějčák nad zaokrouhlením dolů ani neuvažuju :-) ()
Dlouho jsem přemýšlel jestli na film Pojedeme k moři mám jít, protože Jirka Mádlo mě příliš nepřesvědčil ani lidsky ani herecky, ale nakonec jsem si řek, že každej by měl dostat šanci a rozhod jsem se udělat na tenhle film trek. A musím hned na začátku říct, že nelituju jediný minuty stravený u filmu ani jediný koruny investovaný do vstupenky. Jirkovi jako režisérovi bych vyčetl snad jen zbytečně dlouho scénu hopsání kluků pří západu sluníčka, jenže pochvala je mnohem větší, protože Jirkovi se podařilo dát do filmu užasnou atmosféru, skloubit dětský svět s dospělým, dal do filmu spoustu kreativních,hravých prvků a práce s dětskejma hercema se mu povedla na rovněž na výbornou. Pokud jde o Jirku jako scénaristu, tak tam nemám absolutně co vyčíst, příběh má ohromnou dynamiku, lehkost a finále, který umí na diváka zafoukat správným směrem. Pokud jde o herecký výkony, tak kluci byli vynikajcí, Lucie rovněž a Ondra si absolutium pokazil závěrečnou scénou, přišlo mě, že si s tou emoční scénou nevěděl příliš rady a tak to vyznívalo jako přehrávání i když Ondra má svůj herecký projev takto velmi často nastaven a mě se líbí, sem se nehodil, ale jinak i Ondra celou dobu hraje skvěle. Být opravdu maximálně objektivní dám 4*, ale protože českým filmařům nesmírně fandím, protože mě Jirka za 90 minut dokázal přesvědčit o svým talentu a protože je to vlastně jeho debut, dám do hodnocení i srdce a prásknu Mádlíkovi hvězdičkovou pěti palbu. ()
Tak tohle že napsal a natočil Mádl? TEN Mádl? "Přemluv bábu" Mádl? Nevěřím. Jeden z nejinteligentnějším českých počinů posledních 10 let. Ale určitě to NENÍ komedie - ty tři až čtyři zasmání člověk zažije i kolikrát u hororu... Za mě pěkných 85%. ()
Na Pojedeme k moři se mi vůbec do kina nechtělo. Pak ale kamarád ve zbroji - Enšpígl - po návštěvě kina zavelel a já jít musel. Ne, že bychom žili v nějaké monarchii nebo diktatuře a on by mi řikal, na co mám jít a na co jít nemám. Spíš mě překvapilo, že on, co Jirku Mádla za jeho přehnaně politický názory moc nemusel, najednou úplně otočil a chválil ho kudy chodil. Pět hvězdiček bych totiž od něj na tenhle film vůbec nečekal. A už vůbec bych nečekal, že mu dám pět hvězdiček i já. A to mi Jirka Mádl nevadí a nikdy nevadil. Tenhle film je totiž podle mě jeden z nejoriginálnějších filmů, co jsem od Sametové revoluce v Česku viděl. Nejde ale jenom o nás, takhle originální film jsem prostě hodně dlouho neviděl. Celej film natočili na foťáky Nikon dva kluci, co si od Jirky nechali nosit akorát tak svačiny bez okurky. A zvládli to parádně. Dost si mě také získali nejenom hereckými výkony, příběhem, který mi několikrát připomněl i moje dětství a příběhy některých mých tehdejších dětských kamarádu, ale hlavně i láskou k filmu a obrovské poctě Milošovi Formanovi. Tohle se prostě opravdu povedlo. ()
Pěkný dětský film navazující na dlouhou a silnou tradici dětských filmů v české kinematografii. Mádlova režie je infantilní, ale ve výsledku je to roztomilé a dobře to odpovídá zvolenými výrazovými prostředky danému žánru. Filmově to sice není žádná revoluce (i když ta ich-forma je celkem nečekaná), ale musím uznat, že je to takové mile čisté a na nic světoborného si to nehraje. A pak tu jsou ještě ty vynikající (dva) dětští herci, podobě přesvědčivé herecké výkony tu poslední dobou nejsou zvykem...a srovnání s Tomášem Holým blahé paměti jsou skutečně na místě. Coby patriota mne samozřejmě potěšila mizanscéna, Mádl výborně zužitkoval znalost místopisu svého rodného města a mne těšilo objevování známých zákoutí Českých Budějovic. Jako velké plus beru, že filmové Budějovice jsou poplatné svému skutečnému předobrazu a není to takové to typické filmové město natočené všude a nikde. Vnímám to coby pokus o poklonu městu, kde má Jiří Mádl kořeny a kde vyrůstal. Takovýhle přístup jsem už dlouho nezaznamenal (pominu-li výstupy cílící na Prahu). Dobrý, hravý, slibný debut...z toho Mádla by nový Forman jednou fakt mohl být... :-) ()
,,TAK JÁ DÁM DO FILMU JAK KADÍŠ!…" /// Dva jedenáctiletý kámoši jak hrom (nerozdělí je ani ženská!), s pomocí kamery zaznamenávaj strasti, lásku, sex i něžnosti – tedy všechno, co (nejen) moderního puberťáka zajímá. Takže film pro puberťáky, kterej by mohl pobavit i ty starší (puberťáky). FILMOVEJ ZÁZRAK? Snad v přístupu. V pojetí? Ta krimi zápletka… a zatím co legendou opředená čarodějnice Blair zdrhá se staženým vocasem hluboko do lesů u Burkittsvilleu, tak já si to seru proti proudu a řeknu, co si myslím…: ,,viděl jsem hada srát, žábu bušit pěstí do skály, koně zvracet… a taky Pojedeme k moři. Ovšem když to srovnám s tím vejletem na Kokořín… Já na to umění moc nejsu. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Jsem v puberťě a ošatka s píčovinama je prázdná. 2.) Přemejšlím, jestli synkovi koupit kameru. 3.) Protože každej by chtěl bydlet v Českých Budějovicích! /// PŘÍBĚH * HUMOR * AKCE ne NAPĚTÍ ne ()
Někdy stačí málo. Podívat se na svět dětskýma očima v ich-formě, mít po ruce kameru v zrcadlovce a potloukat se po Českých Budějovicích. Tam by ostatně chtěl žít každý. Jiří Mádl to štěstí měl a natočil ve svém rodném městě odzbrojující, bystrý debut s přebytkem dobrých nápadů a zmrzliny. Školní, rodinné, ale i fotbalové prostředí vystřihl na jedničku, nemluvě o tom, že tak parádní dětské herce jsem neviděla od dob Tomáše Holého. Možná je to tím, že jsme s Mádlem vrstevníci, možná tím, že mu chybí rádobyartové manýry z FAMU, ale naopak je vidět poctivé řemeslo a hravost někoho, kdo sní o tom, že se stane velkým filmařem a dobude Hollywood. A proč vlastně ne? To See the Sun(dance) ! 75% ()
Nemám příliš vřelý vztah k domácím videům vydávaným za filmy. I tentokrát jsem se na něj zpočátku díval přezíravě, odmítal jsem skákat na laciné scénáristické finty, ale nakonec jsem překvapivě zjistil, že mě ti mládežníci pobíhající s kamerou celkem baví. ()
Upřímně řečeno vůbec nevím, jak se k tomu postavit. V první řadě ten film rozhodně nevypadá tak, jak by svůj film natočilo dítě a dětští herci se před kamerou nechovají tak, jak by se chovaly děti před kamerou (na youtube najdete dost důkazů), na druhou stranu je jasné, že dokonalého dojmu Mádl docílit ani nechtěl a některé záběry jsou zcela očividně mimo možnosti toho kluka (a doufám, že i záměrně mimo jeho myšlení, protože fakt nechci věřit tomu, že kluk aranžuje kameru pro zpomalené záběry sebe sama na pohřbu své milované babičky...). Na třetí stranu že nechtěl, vnáší ještě větší zmatek do toho, proč to vůbec dělá, na čtvrtou stranu to relativně funkčně omlouvá naivitu a plochost příběhu a na pátou stranu není důvod, proč by tahle nedůsledná a nejasná omluva měla něco omlouvat. Prostě mám pocit, že Mádl svou myšlenku moc nedomyslel a nasekal film vnitřně zcela nesoudržný, protiřečící si - prostě bordel. 2 a 1/2 ()
Od dětí nejen pro děti. Skvělá práce, Jirko! Vypadá to, že alespoň jedno filmové ocenění bylo letos předáno do správných rukou, což je důkaz, že to jde i bez pokrytectví a přizdisráčství našich velkých odborníků. ()
Kotek v podstatě jen žvaní, ale netočí. Mádl mlčí, ale točí. Nemůžu se sice ubránit dojmu, že jeho režijní nezkušenost a naivita film citelně poznamenává a že film selhává na základních úrovních (takhle vypadá home video? takhle rámuje jedenáctiletý kluk? takhle se chová jedenáctiletý kluk?), ale přece jen se pokusil o něco, co před ním dlouho dobu nikdo nezkusil. Btw Vetchý si to asi spletl s natáčením Okresního přeboru. Velmi slabé 3*. ()
„Láska, sex, něžnosti…to ve filmu bejt musí!“ Tenhle film mi asi konečně otevřel oči; jsem velmi špatným studentem filmové teorie, když na snímku nehledám všechny ty chyby, které „zasvěcení“ odhalili (při pročítání opravdu zničující recenze nejmenovaného českého filmového kritika jsem se pobavil, jak už dlouho ne-naštěstí mě to napadlo až po zhlédnutí Mádlova počinu a nedostalo se mi tak vyzrazení pointy předem). Pojedeme k moři jistě není dokonalý film a těch různých detailů se mu dá vyčíst spoustu. Všechny ovšem podle mě souvisí s tím, zda divák chce přistoupit na režisérovu hru zvanou „dětský pohled na věc“ či ne. Pravda, u řady scén mi přišlo chování 2 malých hrdinů na hraně, ale rozhodně bych si netroufl odsoudit film s tím, že „takhle se dnešní děti přece nechovají“ (mnoho jednotlivců jistě ne, ovšem někteří, soudě i dle osobní zkušenosti, ano). A to je ke „zdrcující“ kritice tak nějak všechno. Film je totiž jinak velmi svěží, originální, nápaditý, často úsměvný (místy až zábavný), a když pominu ty nejvážnější momenty, tak i docela pohodový (nebo alespoň po jeho určitou část). Mádlova práce s dětskými herci mi přijde výborná, dokonce i lépe zvládnutá než s těmi dospělými (např. k závěru trošku prkenný Vetchý). Co se týče zdařilé „detektivní“ pointy, tak ta se jistě dá od určitého momentu předjímat, ale nemyslím si, že zcela uhádnout. A na rozdíl od jiných jsem naopak přesvědčený, že vybrat si za debut takovýhle snímek je mnohem odvážnější a realizačně těžší, než kdyby šlo o „klasiku“, protože tohle dílko se mohlo pod vedením jiného režiséra „krásně“ rozpadnout a už by ho ten daný jedinec taky nemusel posbírat. A to se tu rozhodně nestalo, takže slušné 4* mi přijdou zasloužené. „Babi….nezdá se ti u nás poslední dobou něco divnýho?“ – „Jo. Kradeš mi sladkosti a nechceš jít se mnou na labutě.“ ()
Takovou investigativní činnost mládeže jsme tu neměli od Velkého případu malého detektiva a policejního psa Kykyna, ale neuvěřil jsem tomu. Pro dospělé příliš dětské, pro děti příliš dospělé. Zvolený koncept to měl odlišit od něčeho jako Soukromé pasti, ale ve své nesmyslnosti se nakonec stal slabinou.. ()
Hodnocení Pojedeme k moři se zde nějakou dobu drželo v, pro český film, nezvykle vysokých číslech a já byla velmi zvědavá, jak se Jirkovi Mádlovi jeho režijní prvotina povedla. Zpočátku je to takové amatérské kamerové oťukávání, až jsem si říkala, kdy se začne dít něco... většího. A ono začne. Najednou se ocitáme uprostřed domácího násilí a jedno velké tajemství je na dosah svému objevení. Kamera malého Tomáše nám ukazuje, jak silné je jeho přátelství s kamarádem Harisem. Tak silné, že si ho nenechají vzít ani od žádné třídní krasavice. Mezitím Tomáš začíná přicházet na kloub jednomu tajemství, které mu však může zcela změnit život. Ono odhalení divák jistě brzy vytuší, jenže ono to má ještě jeden háček. Petr Šimčák si ve své roli vede výborně a rozhodně nepůsobí jako malý kluk, co neumí hrát, amatérismus nebyl znát:) Jiří Mádl dokázal do naší upadající filmografie vnést jemný závan čerstvého vzduchu a vůbec by nebylo na škodu, kdyby se tak dělo častěji a od více režisérů. ()
Jeden z mála českých filmů poslední doby, kde forma nesmírně podtrhuje sílu sdělení. Pojedeme k moři je totiž natočeno jako home video dvou kluků, kteří dostali zrcadlovku a teď se s její pomocí rozhodli zaznamenávat životy lidí ze svého okolí. Nemusíte se ale bát, že by bylo kvůli své netradiční narativní a audiovizuální stránce nekoukatelné; zdánlivý amatérismus záběrů se zde míchá s profesionalitou filmařského štábu, takže film po obrazové, zvukové a střihačské stránce rozhodně netrpí. Nebýt zbytečného závěrečného epilogu, neváhám jít ani po nejvyšším hodnocení. ()
Reklama