Režie:
Philippe de ChauveronKamera:
Vincent MathiasHudba:
Marc ChouarainHrají:
Christian Clavier, Chantal Lauby, Ary Abittan, Medi Sadoun, Frédéric Chau, Noom Diawara, Frédérique Bel, Julia Piaton, Émilie Caen, Elodie Fontan (více)Obsahy(1)
Claude a Marie Verneuilovi jsou svým založením provinční milovníci staré dobré Francie, silně věřící katolíci a ve svém okolí patří mezi vážené občany. A také mají čtyři dcery: Isabelle, Odile a Ségolène a Laure. Při jejich výchově se vždy snažili uplatňovat spíše konzervativní metody a snažili se jim vštípit ty správné hodnoty – tedy ty jejich. Dnešní doba ale Verneuilovy konfrontuje s mnoha věcmi, které rozhodně nejsou podle jejich gusta, například s multikulturní nebo náboženskou tolerancí a s podobnými dnešními výmysly. Přesto se Verneuilovi skoro pokaždé přinutí tyto změny chápat, i když jim mnohdy připravují těžké životní zkoušky. A tak také museli postupně spolknout tři svatby, které rozhodně nebyly podle jejich ideálních představ. První dcera si totiž vezme muslima, druhá Žida a třetí se vdává za Číňana. Zkuste si potom představit, jak vypadá v této sestavě velké rodinné setkání na Vánoce. Jedinou a poslední nadějí na „opravdovou" svatbu v kostele mají u nejmladší dcery, která, haleluja, potkala Charlese, spořádaného katolíka. Jenže... (Cinemart)
(více)Recenze (841)
Jako správný "sluníčkový" občan poněkud xenofobní České republiky jsem si moc moc přál, aby se mi to líbilo; aby to jakože stoprocentně fungovalo. Bohužel, radost můžu zkonstatovat pouze poloviční. Jedna věc je totiž chtít si z něčeho takového udělat srandu (což je v naprostém pořádku), druhá věc ovšem je zároveň vědět jak na to. A to podle mě de Chauveron tak úplně nevěděl. Že o sobě obyvatel afrického státu opakovaně mluví jako o "Afričanovi", osobně považuju za nebezpečnou banalizaci, která by jistě odpovídala realitě, kdyby se omezila čistě na Clavierovu rodinku (ostatně, stereotypy vládnou světu), takhle už ale zasahuje někam, kam by správně neměla. Afrika je kontinent; světadíl jaksi netušené rozlohy a diverzity. A tohle vůči ní jednoduše není fér. Jakkoliv odlehčeně je to podáno. (A že i lecjaké humorné narážky mají značné rezervy.) --- Na druhou stranu, tohle je přece ztřeštěná francouzská komedie, kde se všechno vyřeší za 10 minut a pokud možno nad džbánkem vína, takže přestaň rýpat Tomáši, a buď rád za ty super detaily jako matčino roztomilé pátrání po kořenech rasismu nebo mladší verzi Mélanie Doutey v roli Laury. Ano, dobře... tak já tedy jsem. --- "I'm not a racist, but..." detector: Hapretor, Mojdas. :) ()
No dobře, bylo to vcelku originální, žabožroutsky šarmantní, dobře zahrané a vtipné. Ale brutální xenofóbní humor? Rasismus v plné nahotě? To jste se posrali, ne? Naopak, toto video bylo evidentně natočeno na objednávku Agentury Evropské unie pro základní práva, aby velmi rádoby nekorektně v rámci debilního píár ukázalo, jaký jsme to spolek tolerantních sluníčkářů, jak jsme všichni v podstatě nádherně sjednocené barvy Benetonu a jaká je pro Indoevropana vlastně nakonec hrozná prdel a životní štěstí, když mu dcerušky přitáhnou do baráku arabáše, negra, židáka a ťamana. Rád bych věděl, jaké by byly reakce, kdyby s tím vylezli před pár lety, kdy v Paříži hořela předměstí, protože banda přičmoudlých ilegálních přistěhovalců rozhořčeně a samozřejmě zcela právem protestovala proti tomu, jak se k nim ta zkurvená Francie chová macešsky, když jim odpírá sociální dávky, kdovíproč je perzekuuje za prodej drog a kriminalitu a snaží se je za ten bordel deportovat zpět do toho jejich slzavého údolí, kde i po několika staletích civilizační pomoci stále žijí jako v 16. století. Ale proč se s nimi filantropicky nepodělit o své výdobytky a nenechat je parazitovat na našem demokratickém a altruistickém systému, že ano? Budiž, hnulo to se mnou, půjdu tedy příkladem, transformuji to na naše poměry a klidně tu svatosvatě odpřisáhnu, že až si má dcera jednou přivede domů kůl, sympatického, kultivovaného, vysokoškolsky vzdělaného a legálním podnikáním zaopatřeného cigoše, nadšeně svolím k sňatku, otevřu mu své srdce, náruč a domov, užijeme si spolu spousty a spousty nekorektní lekrace a budu mu hrozně žertovně říkat, že když ho miluju, není co řešit, a on mě ukrutně vtipně žádat o kanálové poklopy, měděné kabely a rádio z Oktávie. Tak přísahám! Utopii hraničící se sájenc fikšn kdykoliv odpřisáhnu i na mou milovanou Bibli! Závěrem bych ještě rád poslal do piče všechny ty, co se to odvažují srovnávat s geniálními Nedoknutelnými. Film je to sice hustě vědeckofantastický a za určitých okolností i veselý, avšak Nedotknutelným nesahá ani po ochrnuté kotníky. Tak šup, běžte…. ! ()
Snímek v sobě spojuje klasickou francouzskou taškařici, výborné herce a aktuální téma. A vychází to, když si někdo vzpomene na starou komediální školu, jako hlavní hvězdu si vybere Christiana Claviera (čí starší, tím lepší), odkazuje na Rabbiho Jákoba (to vyzvánění!) a humor je možná nekorektní, ale ne hloupý a zlý. Nedávno jsem zjistil, že Bernard Blier natočil nový film s tandemem Clavier & Depardieu, říkal jsem si, že se po dlouhé době musím podívat na nějakou francouzskou lahůdku (a Nedotknutelní to nebyli) a nejsem zklamán! 90%. ()
Divácky nejúspěšnější film letošního roku ve Francii, provázeli nadšené ohlasy nejen z Francie, ale i u nás, lepší antréé film už fakt mít nemůže. Teď sedím u počítače a můžu říct jediný, připojuji se ke všeobecnému nadšení z tohoto filmu. Komedie má naprosto vynikajcí dialogy, kterým se budeš smát, ale současně uvidíš rasismus a xenofobii v plný nahotě. Film, který si dělá prdel absolutně ze všeho, ano žádná rasa ani žádný náboženství neujde a to se mě hrozně líbilo. Musím ocenit začlenění romantického a rodinného prvku, většinou tu zábavu tyhle prvky kazí, působí uměle, ale tady ne, je tady jakoby mimochodem, ale když přijde jeho chvíle udeří (nádraží, sestřičky ). Tohle je zábavná komedie jejíž námět přesahuje hranice smíchu a satiricky útočí na naše předsudkové já a toho si na filmu cením ještě víc než to že se mu mnohokrát podařilo zprovoznit moje smíchovody. ()
Prý je tenhle film jeden z nejúspěšnějších filmů ve Francii v tomto roce. A já se popravdě vůbec nedivím. Za prvý je to komedie, což je všeobecně oblíbený téma a za druhý se brutálním xenofobním způsobem naváží snad do všech národností, které se aktuálně neustále do Francie cpou, a se kterými má Francie v současné době velké problémy. Pro některé xenofobi tady ale musím říct, že naštěstí v tomhle filmu byl každej absolutní sympaťák (nehledě na ty dcery, ty byly vysloveně k zulíbání) a tak jsem si film mohl maximálně užít. Pátou hvězdičku si navíc vysloužil Christian Clavier, který předvádí naprosto dokonalou roli otce, kterej není schopnej přijmout žlutýho, černýho, Araba ani Žida v rodině. Hezky se mu to u zeťáků sešlo, co? ()
║Rozpočet $13miliónov║Tržby USA ║Tržby Celosvetovo $155,847,000▐ Francúzi zas trafili klinec po hlavičke a opäť ponúkli celkom originálny námet, svadobná komédia z mixom rasového dobierania im vyšla a pobavila /75%/ ()
Ač se zde snažím v každém druhém komentáři elitářsky mentorovat o správném úchopu humorných filmů a ještě se vám všem snažím se vztyčenými transparenty jménem "Jste nevkusní čuráci!" jemně naznačit, že jste nevkusní čuráci, tak tohle mi kurevsky, ale kurevsky nesedlo. Zasmál jsem se jen jednou, a to když tomu tlustému pánovi na koupališti spadly plavky. Smutné je, že se to stalo loni a s filmem to nijak nesouvisí. Já, zvyknuvší na hovna pod čepicí a pochcaný vlasy z balkónu, což jsou jediná dvě kvalitní kritéria, která dokonale definují debilní komedii, se najednou setkávám se super tajnými výrazivy a narážkami na ty divně tvarovaný borce, kteří mi ve tři ráno udělají ten nejdokonalejší gyros v bulce. Mně nevadí, že jsou žlutější než žloutenka, ale pokud se v noci po kalbě dobře nažeru, ať mi klidně hromadně emigrují do obýváku, já si je s radostí uklidím někam mezi temperky. Velmi jsem přemýšlel nad tím, jak je možné, že všichni u toho chčijí smíchy, ba až plují na svých vodních postelích za lepšími zítřky, a já jsem stále stejně netečný, jak jakákoliv žena po mrdačkách se mnou, a to bez ohledu na to, jestli je živá, či nikoliv. A přišel jsem na to, že za vše může prazvláštní symbióza, kterou mám se svoji super madam paní děvčetem slečnou Smilly, nejmilejší a nejoddanější kamarádkou, která všemu vždy bez skrupulí naprcá za pět, aniž by to se mnou jakkoliv prokonzultovala a můj obranný mechanismus tomu pokaždé podlehne a vyhodnotí to jako děsivou sračku bez náznaku čehokoliv. A proto ji nenávidím! Nechť ji sežehne síla psího masa v tortile! ()
,,CO JE TO SAKRA ZA RODINU? SOU SNAD NĚJAKÝ KOMUNISTI?…" /// Žid, Arab a Žluťák do každé (francouzské) rodiny… A jestli vám je to málo, nezapomeňte na černochy! U Verneuilových je totiž možný všechno… Multikulturním, politicky nekorektním humorem proti předsudkům a depresi. Nejen francouzký, ale troufám si tvrdit, že i naší. Já se smál, syn se smál, žena se smála, pes … (ne ten hajzl nic! Já už fakt nevím, co mu pustit…). Asi neexistuje lepší pozvánka, než že ve Francii obecenstvo vrní blahem. A mohamedáni si můžou přidat další položku na ten svůj seznam! /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Páč náš sněhulák má šikmý voči, jarmulku a fousy. 2.) Mám čtyři dcery (chudáku!). 3.) Thx za titule ,,Jiph“ a ,,NewScream“. /// PŘÍBĚH **** HUMOR **** AKCE ne NAPĚTÍ ne ()
Komedie na úrovni, ve které opět září mistři filmařiny v Evropě. Francouzská produkce je zkratka spolehlivá kvalita. Co táhne film nahoru je především perfektní ulítlý nápad, solidní herecké výkony a spousta zajímavých, ironických a inteligentních dialogů. Doporučuji tedy před spuštěním filmu, si co nejvíce zjistit o všech náboženstvích ( tradice, zvyky, národní jídlo), aby jste se při některých humorných scénách neztráceli. Za mě paráda ač jsem se smíchy na zemi neválel, je to velmi příjemné a zábavné. Vhodné pro celou rodinu. 80% ()
V žádném případě nebudu skrblit s hodnocením, protože tolik vtipných a přitom inteligentních komedií je v dnešní době jak hledat jehlu v kupce sena. A tohle je po dlouhé době komedie, které přesně sednou mému naturelu a klidně jí dám kdykoliv repete, což o mnohých jiných komediích říct nemohu. Taťka čtyř dcer byl k sežrání, ani ho jako herce výrazně neznám, ale tady bodoval a se svojí mimikou a hláškama si mě cele získal. Dcera, která malovala ty překrásné obrazy se jim také povedla a občasné připomínky k její osobě byly to samé jako s taťkou, byla jsem mrtvá smíchy. Bylo tam pár menších místeček, kde to bylo malinko hlušší, ale jako celek absolutně neváhám. Výborný námět, vtip, grády, herci....nelze jinak, než tleskat a přát si jen houšť takových vtipných perliček. ()
Do posledných piatich minút strašne multikulti nekorektná šleha plná rasistických hlášok s francúzskym éspritom. Nebyť sladučkého záveru bolo by to čistých 10. Čierny rasistický foter FTW. 9/10 P.S. U mňa lepšie ako Nedotknuteľní. ()
Začátek mi přišel divný, všechny ty urážlivé poznámky a na druhou stranu ta přílišná přecitlivělost na každé slovíčko, ale pak mě to začalo bavit. Třeba zpěv hymny mě vyloženě dostal a na konci už to bylo vyloženě fajn a tak jsem si říkala, jak by bylo fajn, kdyby dokázal takhle žít každý. Mě osobně by taková situace v rodině hodně pobavila. ()
Mít za zeťáky pohodové Číňany, Araby, Židy či Černochy považuji za lepší, než fanatické věřící v cokoli. Já zkrátka nejsem rasista a kdybych měl čtyři dcery, tak je klidně provdám za čtyři tmavočechy, kteří by museli splnit pouhé čtyři standardní podmínky - čistý trestní rejstřík, stálé zaměstnání, šlechtický původ a titul z Oxfordu. To takový Claude Verneuil menší rasista je, ale jeho touha po vybledlém katolickém zeťákovi je tak úporná, až je zábavná. Stejně tak jako nadšený zpěv Marseillaisy v podání přistěhovalců nebo vynikající výměny názorů mezi bílým a černým rasistou. Já se zkrátka pobavil tak, že se u mě tak nějak pozitivně změnil i pohled na uprchlíky. Už bych je nevracel do jejich domoviny nakrájené na kostičky, ale posílal bych je v balících za zdrojem svých obtíží na adresu 1600 Pennsylvania Avenue Northwest, Washington, DC 20500, USA. ()
Film se pohybuje s lehkostí sněhobílého mráčku na blankytné obloze, je velmi politicky korektní, avšak ne tak, aby z toho člověku bylo blivno. Děj nemá smysl hlouběji analyzovat, protože slouží jen pozitivní atmosféře a humornému nádechu jako celku. Chyběly mi zde nějaké opravdu vtipné bomby, nebo alespoň bombičky, které se ve filmu, kde se do rodiny spojí arab, žid, asiat a černoch vyloženě nabízejí. Ovšem to by musel přijít ke slovu někdo jako Seth Rogen... 5/10 ()
Kdo se při výběru filmů orientuje podle slavných režisérských es, ten se filmu Co jsme komu udělali nejspíš obloukem vyhne. Kdo vyhledává přítomnost hvězd filmového plátna, taky nemá důvod ztrácet se snímkem čas. Přesto jde ve Francii o divácky nejúspěšnější kousek roku 2014, který ve vzácné shodě ocenilo publikum i filmová publicistika. V době, kdy bezmála každý třetí Francouz volí pravicové radikály, kdy se z francouzských muslimů bojujících za extremistický Islámský stát na Blízkém východě dá sestavit menší armáda, kdy zemi zaplavují antisemitské útoky, je zkrátka příjemné vidět film, který palčivé téma soužití v multietnické společnosti, střetávání a hledání náboženské a etnické identity bere s komediálním nadhledem a směřuje ke vzájemnému pochopení a klasickému happyendu. Partnery čtyř půvabných sester sice dělí kde co, přes všechno hašteření však dokážou k sobě nalézat cestu. Nejde přitom o nich hlubokomyslného, je to ryzí oddechovka, lidová komedie, která nemá ambice dobývat festivalové soutěže a útočit na žebříčky prestižních titulů sestavované uznávanými kritiky. Je ale natočená vkusně a nic ošklivého na její účet napsat nemůžu. Příjemné pokoukání, byť o nic zásadního určitě nejde. Celkový dojem: 75 %. ()
Téma rasové a náboženské nekompatibility často násilně naroubované na komedii amerického mustru. To by nebyl zase takový problém, kdyby nebyla francouzská a nehrála to na obě strany ve věci politické korektnosti (už jen tím, do jakého společenského prostředí byla zasazena). Kdo si lehá s xenofobií na gauč u psychiatra, nemůže se ptát, co komu udělal, protože si tyhle „trable“ zaslouží.. ()
Ďalšia skvostná ukážka francúzskeho humoru, tentokrát na tému multikultúrnych a rasistických otázok. Pokiaľ nedávni Intouchables ukázali ako sa majú točiť filmy s telesne postihnutými v hlavnej úlohe, tento ukázal (najmä hollywoodskej) produkcii, že multikultúrne narážky a otázka predsudkov sa dajú spracovať s eleganciou a inteligentným humorom, ktorý v mnohom predbieha dementné päťkorunové vtipy plné urážok a nadávok. Tempo samotných vtipov a gagov je neskutočné, údery na bránicu by zložili nejedného boxera a mňa z nich tiež ešte dlho bolelo brucho. Dôvtipný scenár s poctivou dávkou irónie sa snúbi s tradičným francúzskym humorom, plným elegancie a poctivo odvedenej práce, ktorú prenášajú na diváka príjemní herci a šikovní ľudia za kamerou. 85%. ()
Hodně jsem doufal, že ta čtvrtá si vezme černocha :) no to je holt tak, když má týpek čtyři dcery. Nejdřív jsem si myslel, že frantíci ovládají řemeslo, ale smysl pro humor mají děsnej, ale nakonec jsem se i docela dobře bavil...7/10 ()
Nejlepší vtipy byly ty vzniklý pošťuchováním tří, později čtyř zeťů. Zdálo se mi, že komediální veterán Clavier tam hrál druhý housle a nižší hodnocení dávám hlavně proto, že v druhý polovině tomu dost došel dech a vtip se jaksi vytratil. Jinak z popichování mezi kulturami se dalo vytřískat určitě ještě víc vtipů, nebo aspoň já jsem jich čekala trochu víc. Třeba ožrání obou otců, to mohla bejt sranda a přitom to nakonec ani moc vtipný nebylo. Na druhou stranu - společný oběd, sněhulák nebo první setkání rodičů a "Kofiho," to byly povedený kousky. Clavierova filmová manželka Chantal Lauby byla mnohem sympatičtější postava, než ta Clavierova, potažmo byla to prostě nejsympatičtější postava vůbec. Nebylo to špatný, ale mohlo to bejt lepší. ()
"Pýcha a predsudok" po francúzsky. Došťať som sa síce nešiel, no celkový nápad, pointa či zmysel poňatia samotnej, absurdnej situácie bolo proste skvelé. Bravó :) ()