Režie:
F. Gary GrayKamera:
Matthew LibatiqueHudba:
Joseph TrapaneseHrají:
Jason Mitchell, Corey Hawkins, O'Shea Jackson Jr., Aldis Hodge, Neil Brown Jr., Lakeith Stanfield, Paul Giamatti, Orlando Brown, Allen Maldonado (více)VOD (4)
Obsahy(3)
Ulice kalifornského Comptonu bývaly jedním z nejnebezpečnějších míst v Americe. Právě tady, v místě, jehož život řídily drogové gangy a pravidelné policejní šťáry, se narodila pětice kluků, kteří odsud dokázali vypadnout. Ze své frustrace, nenávisti a naštvání se rozhodli vyzpívat. Stvořili žánr zvaný „gangsta rap" a skupinu N. W. A., která patří k nejkontroverznějším hudebním sestavám historie. Režisér F. Gary Gray o ní natočil nekompromisní životopisné drama plné skvělé muziky a ostrých textů. (Cinemart)
(více)Recenze (325)
Aj vďaka tomuto, legendy nikdy nezomrú a zostanú legendami. ()
Místopřísežně prohlašuji, že při psaní tohoto zvratku byla mimořádně krutým způsobem týraná zvířata a použité vulgární odpornosti okamžitě uvrhnou každého dosud nezkaženého předškoláka do morálního bahna a nenapravitelných psychických traumat. Čest HOMObázi, která se s tím jen snaží nepokrytecky a po bolševicku zatočit! *** V dobách, kdy se ještě negrům mohlo říkat negři, se skupinka vypatlaných, asociálních negerských kriminálníků rozhodla seknout s prodejem drog, a za utržené peníze si otevřít krutohustý recitační kroužek. Jejich oduševnělá, nesmírně sofistikovaná a dokonale se rýmující lyrika, složená z veselých příhod z dýlování a plná matkojebů, mrdání policajtů, kurvení štětek, kouření čuráků a jebání na justiční systém, který jim kdovíproč chudákům znemožňoval fetovat, prodávat krek a vzájemně se bez mrknutí oka vraždit, nakopla ostatní vypatlané asociální negry natolik, že ve dvaadevadesátém málem vypálili a vyrabovali celé Losí Andělice poté, co si ti zkurvení, rasističtí bílí policajti dovolili něžně se nepomazlíčkovat a nepoobjímat s ožralým a agresivním budoucím kriminálníkem Rodny Králem. Inu, kulturní fenomén je holt kulturní fenomén! Američtí soudruzi měli tehdy máslo na hlavě, protože si to tam z té Afriky sami natahali, a tak místo aby ty inteligentní, mírumilovné a skvěle asimilované spoluobčany vyexpedovali zpět pod bitch otrokáře na bavlníkové plantáže, rozhodli se je raději utolerovat xmrti. Načež přizdisráčská Evropa okamžitě chytla syfla, a tak tu dnes milujeme všechny ty eritrejské Usámy a je jen otázkou času, kdy to tu Čonkovi pod výstižnými gangsta pseudonymy jako Tupák, Ledová Briketa, Doktor Dement, Padesatikačka „more“ Džexn či Emsý Barevne Kovi rozjedou naprudko! Ultradrsnému Ledovému Kubíku patrně už to přednášení tolik nesype jako v dobách, kdy jsme se mezirasově tolik nenáviděli, a tak se rozhodl postavit si filmový pomníček. Ač je to pomníček morálně přinejmenším diskutabilní a Ledař se všemožně snažil udělat ze sebe a svých spolurecitátorů kůl negry, výsledkem je znožně natočené, přehledné a místy až mrazivé memento toho, co je to v těch ghettech za zasranou, vymaštěnou pakáž bez jakékoliv úcty k životu, kultivovanému soužití a civilizaci. Avšak naštěstí dle moderních geopolitických teorií za vše může ten zlý, zkostnatělý, fuj, fuj systém a jedinečným řešením v intencích všudypřítomného lidství je ten nebezpečný odpad s otevřeným srdcem, přátelsky a mile vychovávat neustálým pacifistickým omíláním zrapovaných edukativních manter jako „Choď do školy! duc duc Nekraď! duc duc Nefetuj! duc duc Nedýluj! duc duc Nevraždi! duc duc duc“ a to patrně do té doby, než slaboduché, primitivní zlo a nejnižší animální pudy konečně zvítězí nad láskou, humanitou a porozuměním. No nic, musím končit, než si s dávivým smíchem poprskám monitor a do ruda oplácám kolena… ()
Dobrá šleha. Stylem i koncepcí takovej ekvivalent portrétu Doors, jen míň na fetu a víc v sociálnu. Dre a Ice Cube si postavili super pomník. ()
Oscar 1 nominace: Scénář ()
║Rozpočet $28miliónov║Tržby USA $161,197,785║Tržby Celosvetovo $200,425,182▐ Tržby za predaj Blu-ray v USA ║ Tržby za predaj DVD v USA ║ možno pre fanúšikov rapu dobré ale mňa to vôbec nechytilo, bez urážky a narážky až príliš tmavý obraz, dosť neprehľad v niektorých záberoch, som mal dosť veľký problém sa zorientovať, ktorý je ktorý /40%/ ()
Skvělý životopis jedné skupiny, z pohledu dvou jejich členů (a podle filmu, jsou vlastně ostatní skoro zbyteční). Režijně skvělé, casting perfektní (hlavně O'Shea Jackson Jr. si Ice Cuba prožívá perfektně), občas mě to i hudebně naladilo na jejich vlnu a skoro jsem měl chuť hodit něco po projíždějícím policejním autě (byla noc, balkon máme směrem na hlavní ulici... trochu gangsta, bro). Ve výsledku je tak škoda jen v úhlu pohledu, kdy viditelně dvě postavy jsou "nad ostatními" a i úplně závěrečné "smíření" mi přijde trochu zvláštní, vzhledem k chování některých postav během filmu. ()
Je příjemné konečně vidět životopisný film o kapele, kterou jsem poslouchal. Pro změnu dravý, svěží, opravdu zajímavý, vizuálně našláplý (ty motorky v ghettu ve zpomalenym záběru, mňam) a jelikož je tam hodně postav s vlastními problémy, tak po celou dobu zábavný. Přál jsem si, aby to neskončilo a my měli možnost sledovat osudy kapely a vývoj rapu dál a dál. Nutno přiznat, že producentský dohled všech zúčastněných je znát, takže dissování a házení na sebe špíny je hodně omezeno. Po celou dobu cítíte, že jsou to vlastně furt kámoši. Ale jako pozvánka na nažhavení youtube a sjíždění veškerých dobových materiálů to fuguje taktéž skvěle. ()
Existují tzv. černošské filmy o černoších pro černochy (podobně jako křesťanské pro křesťany), a tohle je podle mě jeden z nich, který se jakýmsi nedopatřením cpe do širší distribuce i pro bílý. Ten film není špatný, ale je to spíš těžký průměr než něco vyloženě úžasnýho nebo syrově autentickýho jako třeba Město bohů. Režisérsky je to bez sebemenšího rukopisu a velmi průměrný, tudíž i emoce jsou průměrný, a nefungují tu konflikty mezi postavami, největším záporákem se tu ukáže být nakonec nemoc, což o něčem vypovídá (vypovídá to o tom, že nejsme v gangsterce, ale v raperským biopicu, kde lidi neumíraj po tunách, ale taky o tom, že tvůrci filmu jsou mimo, když jim nefungují konflikty). Jako chápu, že FG Gray není Scorsese ani PT Anderson, ale když už zpracovávám takovýhle téma, musím k tomu přistoupit naplno se vším všudy, protože mezi diváky nebudu mít jen fanoušky GTAčka, ale i čtenáře Hudby ohně od Veselýho. Za další je ten film značně černobílý, kdy běloši jsou buď zlí poliši anebo chamtiví manažeři, přitom černoši jsou tu za naprostý deprivanty, který nejsou ochotný vyměnit ani sekundu času strávenýho s děvkama za pročtení špatně nastavených, resp. nedodržovaných smluv. Na jednu stranu je to celý takový trapně herojský, jelikož rapeři si to sami produkovali, na druhou stranu hrozně ublíženecký a ubrečený. Jinak řečeno zcela bez sebekritiky, kdy za koks můžou Kolumbijci a za AK-47 Rusáci, a černoši jsou prostě ve všem nevinně. Stopáž i ambicióznost filmu nahrávala tomu, aby před námi tvůrci rozjeli nějakou hlubší dobovou fresku jako Hříšné noci, ale výsledek je celkem mělký a taky dost vyměklý, kdy vyjma fuckování je ten film i přes R-rating dost krotkej. Ale je to škoda, protože potenciál tu byl – herecký výkony jsou kulantní, kostýmy a Raiders mikiny přesný, steadicamy samoúčelný, ale snesitelný, je tu potlačená osobní rovina (děti, milenky, manželky, čivavy) ve prospěch tý pracovní, což je vždycky plus, a vlastně i ta krotkost filmu je obhajitelná, kdy tvůrci evidentně chtěli ukázat skutečné lidské tváře skrývající se za jinak nekompromisním hiphopem, ale pořád z toho chtěli mít vážný drama, nikoli komedii. ()
Nejsem velký fanoušek Hip Hopu a Rapu, ale nevadí mi. F. Gary Gray vnesl do filmu ducha a v tomhle žánru natočil definitivně nejlepší film. Na jednu stranu gangsterka o černoších, kteří to nemají v Americe lehké, na druhou stranu zrod nynějších hvězd na Hip Hopové scéně. Junior Ice Cube táhne celý film, ale potěší i mladý Snoop Dog či Doctor Dre. Hodně se zde nadává, příběh je poutavý a samotné akce na hotelích po koncertu jsou správně divoké. Drsný, smutný, poutavý příběh, který pár krát vyvolal husí kůži. Fuck the Police. Vyjímečný zážitek, který musím zaplatit zlatem. 90% ()
// Meh. Jako životopisný drama o partě rapperů to stojí za starou bačkoru. Jako téměř dvou a půl hodinovej videoklip to zoufale postrádá víc hudby. A jako dobový příběh o utlačování minorit a omezování lidské svobody to zase až příliš často odbíhá od tématu, což je na jednu stranu logické - na druhou ale celkem škoda, protože takhle ten film prostě nedokážu obhájit ani v jedné z jeho rovin. Čekal jsem víc - přál jsem si movie with attitude, dostal jsem předraženou reklamu na borce z Comptonu. 5/10 ()
Namlsal jsem se novou Dreho deskou a tady od filmu si rozhodně sliboval víc než tak průměrnou podívanou. Sterilně natočený, herecky stejně snaživý jako nezajímavý, nevzrušivý, podivně prázdný film. Četnost slova n*gga už i mně lezla krkem, český titulky byly v kině totál tragický. Nečekal jsem prostě dvě hodiny nudy, osobně bych si tam někam strčil Kevina Harta :D Jdu hold dál užívat Kendricka, navíc nám zrovna vylejzá The Documentary 2... ()
Už jako teenager jsem poslouchal americký rap, pochopitelně i teatrálnější verzi v podobě gangsta rapu (který proslavili právě N.W.A.) a znal drtivou většinu postav, o kterých film vypráví. Byl jsem tedy perfektní cílovou skupinou mimo americká ghetta, pro kterou byl film určen a mohu snad konstatovat jen to, že se mi hodně líbil, i když hudební filmy z principu nesnáším a zfilmovaným biografiím skupin nebo zpěváků napříč žánry se vyhýbám úplně. Nostalgicky jsem si tedy zavzpomínal na všechny ty hity, které jsem strkal do discmana, na všechny ty propařené noci u San Andreas s naladěným rádiem Los Santos a ve výsledku byl zklamaný pouze jedinou skutečností. Tím, že se film nakonec věnoval pouze lidem okolo N.W.A. a nezabrousil i dál, zvláště když budoucí přední postavy rapu divákovi letmo představoval. To, že Eazy-E dojel na AIDS není žádná hrůzná novinka, takže jsem trochu trpěl, když se na place objevoval mladej Snoop Dogg, 2Pac (pár let poté zastřelen v autě, které řídil Knight) a jiné přední postavy amerického rapu v 90. letech, které stály ve středu doslova války v podobě East Coast vs. West Coast, ve které se Knight tady "hezky" vyznamenal a já jsem místo toho sledoval jen Eazyho postupnou nemoc s jasnou představou, co bude následovat. Trochu mi vadila i skutečnost, že scénáristé (zjevně díky dohledu stále žijících členů N.W.A na scénář) dokázali v pravém kontroverzním světle ukázat jen mrtvého Eazyho, který se nemohl ohradit a Ice Cubea s Dr.Dre vylíčili jako fér kluky, ačkoliv skandálů měli jak nasráno. To, že pak celý film věnují jemu je sice hezké, ale příště by místo sentimentálních gest měli raději ubrat na alibismu a pokrytectví. Film zároveň vypovídá o přístupu policie k negrům v ghettech a rovnou celé rasové problematice USA, takže má i sociální rovinu. Skutečnost, že jediná nominace na Oskara se pak objevila pouze pro komplet bílé scénáristy filmu, to byla taková vtipná facka celému poselství tohoto projektu. Zvláště Jackson hraje svého fotra tak přesvědčivě, že jsem chvílemi neviděl rozdíly, naopak mi přišel ještě víc cool než originál a rozhodně to nebylo jen nápadnou fyzickou podobou. 80% ()
Pánové si o sobě vyprodukovali tenhle nekonečně dlouhý film, to je roztomilé! Nenapadlo by mě, že hláškami jako "Dre, jseš dobrej DJ, ale jseš moc velkej rebel!" a "Na ulici nás nečeká šťastnej konec" se bude ve filmech pohazovat ještě v jednadvacátym století... Kýč a patos hip hopu jede na maximum. Poslouchat beaty multimilionářů, který prodávaj svoje zážitky z mládí, čímž dělají z autenticity komoditu, se mi tu protiví. Ne že bych měl něco proti rapu, občas i něco poslechnu, mám ale problém s celou tou omáčkou okolo, a právě z ní je tenhle film. Sledovat tuhle zcela očividnou sebepropagaci a součást velmi dobře ošetřené mainstreamové obchodní strategie jako něco opravdového a tvrdého mi každopádně přijde legrační. ()
Fanoušci gangsterů z Milion Plus, Ty Nikdy a Blakkwood Records si klidně můžou přidat pátou hvězdu, protože to je fakt jízda. Některé to určitě vystřelí z trenek, jelikož poprvé v životě uslyší skutečný gangsta rap, který jim ty feťáci z Pardubic, Hradce, Liberce a Ústí můžou jen závidět. Dr. Dre a Ice Cube jsou králové. ()
(1001) Řekněme, že by mi nevadilo, že film předkládá v podstatě fiktivní verzi kapely, kdyby byl upřímný ve svém poselství a pevný ve filmařských kramflecích. A to on není. Prolog byl extrémně navnazující, ale poměrně brzy se ta iluze nekompromisnosti začala bortit. Celý film svírá podivná schizofrenie a projevuje se to na více úrovních. Na té nejširší nebo všeobjímající mi není jasné, o čem film vlastně chce vyprávět. Protože chvílemi (zhruba tak první polovinu) vypadá jako zajímavý a potřebný sociálně-politický příspěvek do debaty, která je v Americe horká dodnes a pořád přihořívá, protože když dělali svou hudbu a bojovali za právo ji dělat, byla jsem za film i za ně nejšťastnější. Potom tenhle aspekt úplně vymizí a zůstane jenom ten nejstandardnější biopic včetně obvyklých atributů jako je manipulace historie a libovolné vynechávání lidí přítomných reálným událostem, zapojení portrétovaných do výroby a s tím související pofidérní výběr zobrazovaného (smrt Dreho bratra nemá žádnou funkci vzhledem k vyprávěnému příběhu, ale přesto je jí dán prominentní prostor, kdežto například jeho mlácení partnerek je "cesta, kterou se filmaři rozhodli nejít") a mix pietní úcty a zuboženého zeslaboštění zesnulého člena, který se sám nemůže vyjádřit a za kterého jedná vdova. A přitom právě Eazy-E udává tempo celému výtvoru, je představen jako první a jeho životní oblouk supluje dramatický oblouk filmu. (A Jason Mitchell také podle mého předvedl zdaleka nejlepší výkon. Co si budeme nalhávat, když jel autem a koukal na bilboardy, tak mi i slzička ukápla, jak byl krásně smutný, ale zase skutečný Eazy-E byl prý spíš "fuck you" než že by ronil slzy, ach jo.) Na ten jeho oblouk jsou podivně roubovaná křišťálově vyčištěná promo videa pro Ice Cubea a Dr. Dreho, kulminující v doslovu a v tom, jaká videa se rozhodli o sobě na konec zařadit - je to až trošku legrační. O filmovém řemesle toho potom nemám moc co říct, protože film se formálně nijak nesnaží najít a vynalézt a ničím se nevymyká ze zažitých zvyklostí a obvyklostí. Konec se rozpadá, protože o hudbu už nejde a ústřední trio je od sebe izolované. Film ztrácí půdu pod nohama a tempo jde do kytek (viděla jsem jenom kratší kinoverzi a nedovedu si představit, že by dvacet minut navíc dokázalo všemu tomu potácení dodat řád, spíš bych řekla, že se to musí táhnout ještě víc, ale kdo ví), ačkoliv tvůrci měli šanci alespoň naznačit, že zpomalování a rozpad děje zrcadlí rozpad kapely a ochlazování vztahů. A právě jakákoliv absence sebereflexe a nadhledu znamená, že film si možná dobře vede jako produkt zábavního průmyslu, ale nemůže se prosadit v tom uměleckém. ()
(Verze: 167 min.) „Neprosadili jsme se kvůli Jerrymu, ale kvůli tomu, že naše muzika je nářez!“ Ach ta ega…Nicméně, jedna věc je „skutečný“ příběh a druhá samotná hudba. Předně, nejsem fanouškem N.W.A. či jejích jednotlivých členů. Ale to mi nezabránilo chovat k hlavním hrdinům sym…ehm, silný odpor. Vážně, nenašel jsem tam jediného sympaťáka (jen magory). A když tu postavám nefandíte (pravý opak), je docela problém film sledovat. A tím se dostávám k první větě komentáře, ve které zmiňuji i hudbu. Ta je důvodem, proč jsem se vydržel dívat na celý film. Můžete si o ní (a textech) myslet všelicos, ale má energii a rytmus, které vás chytnou (tedy, určitě ne každého). Takže ve chvílích, kdy se nahrávalo/vystupovalo, mě film dokázal vtáhnout, mimo tyto momenty jsem se ovšem vracel do stavu apatie. A řekl bych, že velký podíl na tom mají producenti (dohlížet si na film o sobě samém? Jak to asi může dopadnout, že). Nemluvě o „brutální“ policii a pohledu na bělochy vůbec (obrácený rasismus). Kvůli hudbě dám slabší, ale ještě 3*. ()
Na #oscarssowhite mě moc neužije, ale tahle naspeedovaná subkulturní pecka si to zacementování zasloužila výrazněji "pozlatit". Perfektní scénář a Grayova režie. ()
Z NWA znám pouze Ice Cubea (kdo by neznal Ice Cubea), takže mě snímek dost obohatil o informace. Nigga Hip Hop jde sice zcela mimo mě, ale některé písničky byly i tak celkem chytlavé a v kombinaci s vyprodaným koncertem naprostá paráda. Škoda, že vynechali linku s Eminemem a Snoop Doga taky setřeli po jedný scéně (možná je víc v režisérský verzi, ale ta je o 20 minut delší a už tak je to celkem dlouhý). Skvěle režírovaný, úderný a jeden velkej requiem průkopníkům žánru a obzvláště jednomu kdysi známému raperovi...80% ()
Dravá, živelná a autentická biografie, která shrnuje vše podstatné kolem NWA od jejich začátků progresivního hip hopu, až po rozpad kapely a vcelku důkladně mapuje jednak osobní životy hvězd a zároveň problematiku rasové nesnášenlivosti a diskriminace dané doby. To vše v syrové exhibici kameramana Libatiquea a famózně nastříhaných hudebních čísel. V neposlední řadě se povedl i vynikající casting. ()
Po všech směrech naprosto klasický a rutinní životopis, který z režijního hlediska nepředvádí vůbec nic svěžího a výjimečného. Což je vzhledem k historii kapely celkem škoda. Místo toho, aby se u těchto rapperských drsňáků šlapalo pořádně na dřeň, se tu tvůrci pohybují jen tak nějak po povrchu a všechny palčivá témata se tu jen načrtnou a po chvilce opustí, aniž by je tvůrci nějak efektně využili. Celé to proto ve výsledku působí spíše jak povrchní reklama na všechny zúčastněné (a ne zrovna sympatické) hudební ikony, která rozhodně není tak nekompromisní a dravá, jak se na první pohled tváří. Po těch ohlasech vlastně docela zklamání. ()
Reklama