Režie:
Tomasz MielnikScénář:
Tomasz MielnikKamera:
Jan ŠusterHudba:
Martin KlusákHrají:
Václav Hrzina, Berenika Kohoutová, Miroslav Donutil, Juraj Herz, Radim Kalvoda, Tomáš Hanák, Johana Ožvold, Ernesto Čekan, Jan Englert, Igor Chmela (více)Obsahy(1)
Bezelstný hlídač v galerii se nechá zlákat ke krádeži vzácného obrazu. V patách má pronásledovatele, před sebou řadu nečekaných duchovních setkání... Cesta do Říma je jako freska objevujících se a mizejících postav. Příběh má dvě úrovně – je dobrodružstvím pašeráka, především je ale příběhem osamělého a unaveného moderního muže, který se z posledních sil rozhodne vydat na velkou cestu. A tak trochu se poohlédnout po své spáse. (Česká televize)
(více)Recenze (57)
Vyborny koment dal uzivatel XXMartinXX. Ja len dodam, ze film nema pravo na zivot, najlepsie je poliat to koncentrovanou kyselinou sirovou : 2 % ()
Kdyby se Wes Anderson praštil do hlavy a začal si myslet, že je Fellini, vypadalo by to nějak takhle. Aneb trochu osobních emocí: ten film je dost otravný a chci ho zničit ohněm nebo kyselinou. ()
Skvělá dada! #finaleplzen ()
Bohužel pocit "Co tím chtěl básník hergot říci?" byl nakonec silnější, ale i tak se mi film vlastně líbil, protože byl o tolik jiný než naprostá většina tuzemské produkce. A absurdno, to je moje. Takže hezké tři a půl hvězdičky. ()
Filmový bizar, který mě bohužel příliš neoslovil. Film jsem chtěl vidět kvůli přítomnosti mé velké herecké oblíbenkyně Bereniky Kohoutové - zde se objevuje v roli, ve které jsem ji chtěl vyloženě vždycky vidět - ale její herecký prostor zde nakonec bohužel není příliš velký, a to není jediné zklamání, které mi ten film připravil. Tam, kde jedni mluví o odkazech na klasická filmová díla, já vidím spíše obyčejné vykrádání - u scén z vlaku je "inspirace" Buñuelem naprosto nepřehlédnutelná, a ostatně soudím, že jeho další film Mléčná dráha téma náboženské víry zpracoval mnohem lépe. V Mielnikově filmu je toho podle mě navíc příliš moc na to, aby to mohlo tvořit soudržný celek, který by dokázal oslovit nějakou početnější skupinu lidí - pro nenáročného diváka, který se chce především bavit, je celý ten šílený koktejl výrazné stylizace, absurdity, netradičního humoru a duchovních motivů asi příliš "filosofující" a "divný", pro intelektuála je to zase příliš povrchní a nekoncepční, a pro naprostou většinu lidí to asi bude prostě jen těžko stravitelné, žánrově nezařaditelné a celkově jen těžko pochopitelné - u tohoto filmu zkrátka vůbec nedokážu určit cílovou skupinu jeho diváků, které by mohl oslovit. Mě samotného ten film postupně otravoval čím dál víc a ke konci jsem se už musel hodně přemáhat, abych to vůbec dokoukal - tak mi to bylo protivné a odcizené. Asi jsem od toho čekal něco jiného - můj problém, jasně - ale za mě prostě jen rozčarování a velká nespokojenost. Film bych rozhodně nikomu doporučit nemohl a podruhé bych se mu už obloukem vyhnul - bohužel. ()
Absurdní komedie, při které jsem si párkrát vzpomněl i na Pavla Juráčka. Tomasz Mielnik je ovšem trochu jinde, takže z ní zároveň dělá komedii duchovní, což už je u nás úplná rarita. Za nápady, styl i zpracování by si asi zasloužil absolutorium, ale ke konci už jsem přece jen pokukoval po hodinkách, takže se potvrzuje, že absurditu neradno příliš protahovat (70%). ()
Pokud dostali prváci na umělecké škole úkol vymyslet pár stran největších bizarností a nějak třeba i hodně uměle je pospojovat k sobě, pak se to povedlo dokonale. Akorát to neměli zveřejňovat. Jestli je možné zažalovat lidi, zodpovědné za rozdělování peněz ve Státním fondu kinematografie, veřejně NABÍZÍM 1000 Kč jako příspěvek soudních nákladů. Protože tohle jsme zaplatili my všichni z našich daní. A není to průser, je to horší. Zajímalo by mě, co měli na Míru, že ho v tomhle Donutili hrát. 50 minut je tak všechno, co jsem filmu dal, ale tuhle ztracenou hodinu života budu dlouho litovat. Jestli to někdo hodnotí vysoko a má super pocit, jak rozumí umění, tak to pak jó. Akorát byste měli vědět, že to žádnej hlubší význam nemá. Kdyby aspoň všichni nemluvili jak čůráci strojení. Mělník, vyteč! ()
Pobavilo mě zde mnoho vtipných hlášek a postřehů. Film natočil Polák, absolvent pražské FAMU. Styl - začíná to jako vtipná nadějná groteska, pak je to surreální road movie se změtí výjevů citací, symbolů a hlubokomyslně se tvářících výroků o pomíjivosti a věčnosti. Vše je na pomezí aranžovaných snů a absurdního divadla včetně neměnné herecké dikce. Režisér sice vykazuje nespornou obrazovou kulturu v čele se záběry dívčiny tváře. Světec slyší „Svatý Antoníne, nebuďte tak svatej“. ()
Tak nakonec ani nevím, jestli ten film byl o víře, nebo o sexu. První půlhodina je naprosto skvělá (bar naproti, cigareta od lékaře, zpovědní taxík, Arab nastupující do tohoto taxíku), pár vychytávek se objeví i později (obchod Obsession). Žel se film dělí na zhruba čtyři části - tu první půlhodinu, první, vyprávěcí jízdu vlakem, druhou akčnější jízdu vlakem (ha ha, z Vídně do Říma nikoliv slavným nočním expresem, ale starým vagonem ČD s kupé 2. třídy), a na závěrečnou psychedelii, která mi přijde, že autor nevěděl, jak to ukončit. Bavil by mne příběh o podvedeném kurátorovi, klidně bych snesl i Donutila jako Maigreta, a jo, bylo fajn tu ještě vidět Juraje Herze. Bavilo by mne, kdyby to celé někam směřovalo - kromě pointy, že obraz italského malíře se vrátí do Itálie a tam nejvíc zazáří. Celou dobu se to točí kolem pokušení, sexu, hříchů, pekla, různých duchovních nauk, sexu, pedofilie, sexu..., ale nakonec to nikam nedojde. Leda by něco znamenal ten pochod prvního doktora dějinami do slunce, ale to už vypadalo spíš jako egyptské nauky a o těch nebyla řeč. Jako velmi pěkné exteriéry (tam, kde byly), jak kdyby to vybíral dvorní lokalizátor Jirky Stracha. V úvodu i slušná kamera (důsledně centrovaný obraz - o když, pokud mělo jít o obrazy, čekal bych spíš zlatý řez), později ani to ne. Hezké holky. A samozřejmě spousta vykradených scén z různých filmů (vykradených), je vidět, že autor má nakoukaného Juráčka, Bergmanna (polda, co drží lesní jahody!), Bunuela, Andersona, Felliniho a kdoví koho ještě. Ale celé to prostě nedrží pohromadě, nemá to tah na branku, nakonec se i vytratí i atmosféra - zkrátka se to postupem času už jen sype jako domeček z karet. ()
Cesta do Říma začala velmi nadějně. Hned zpočátku pro mě bylo uchystáno velice příjemné překvapení v podobě skvělého retro audiovizuálu opepřeného suchým humorem, který byl vhodně dávkován a doplněn originální hrou se slovy. Snímek tak hned nabral svižné tempo a zdálo se, že jej už nic nemůže zastavit, dokud nepřišla střední část. Ta se odehrávala především ve vlakovém kupé a svojí stavbou mi trochu připomněla Dekameron. Byl by to býval i dobrý scénáristický nápad, kdyby ovšem svojí rozlohou nezabraly medailonky jednotlivých postav většinu filmu. Má pozornost v té době již byla odvedena od vzrušující loupeže a zaměřena na hledání odpovědi k otázce, proč se proboha tvůrce rozhodl přivést tolik rozličných figur na scénu, když jejich působení bylo pro synopsi zcela irelevantní. Nejhorší však teprve mělo přijít, když se místo důstojného rozuzlení dostavilo oduševnělé imaginativní vakuum, které považuji za scénáristický kiks nejvyššího řádu. Tento verdikt mě mrzí o to více, neboť tento film měl potenciál stát se hipsterskou komedií roku. Ač byl řemeslně velmi dobře vyřešen, disponoval pozoruhodným hudebním doprovodem a hvězdným obsazením, takovou fatální chybu zkrátka nemohu odpustit. 6/10 [KVIFF 2015] ()
Jako vystřiženo z psychedelického roku 67. Je ten kdo je tímto neortodoxním snímkem nadšen kovaný intelektuál nebo idiot? Za tohle by se nemusel stydět ani Ondrej Varhola. Chyběly mi tam Strawberry Fields. Produkce: Background Films ()
Chyba je chodit na tenhle film a vnimat ho jako dalsi komedii s Donutilem. Tohle je naopak Wes Andeesonovska - symbolicka - duchovni komedie. Je to hezky divne a snazi se to holt komunikovat trochu jinak. Konec ovsem filmu podkopava krapet nohy ()
Intelektuální hříčka nejasné kvality. 1) 35letý Polák Tomasz Mielnik, jenž vystudoval dějiny umění na Vratislavské universitě a později absolvoval FAMU, ve svém celovečerním debutu propojil český až hulvátský ateismus s polským vnímáním křesťanství do věru prapodivné směsi. 2) Chvílemi vtipné dialogy a situace se střídají s méně vtipnými obklopeny nevtipnou většinou snímku. 3) Slušelo to 19letému Petru Slavíkovi (blonďatý spolucestující ve vlaku). ()
Ze začátku to vypadalo, že bych zase konečně narazil na netypický český film, který by se mi líbil. No, ono to vypadalo skutečně nadějně, bizarní nápady byly zajímavé a měl jsem radost, že zase někde vidím Hudečka, akorát měl malou roli. Sice mě strašně iritovalo to, jak hlavní hrdina mluvil, ale co. No a pak nastoupí do toho vlaku a stává se z toho nuda. Lidi ve vlaku vypráví životní příběhy a mě jako diváka by to mělo zajímat, jenže to tady je natočeno strašně nezajímavě. Dále mě na filmu štvali dialogy. A všechny postavy ve filmu jsou jakýsi intelektuálové vedoucí debaty na úrovni, všichni jsou takoví slušní... To je taky dost otravný. Bohužel ve vlak ubude i spousta bizarností a po vlaku to jde už úplně do kelu. No nic, pokus zajímavý, je v tom jedna zajímavá myšlenka, ale takhle to je jenom další český film, co zapadne. A asi i právem. 2* ()
Urcite velmi napadita zalezitost, i kdyz trochu ovlivnena, snad Sorrentinim. O zajimave postavy a historky neni nouze. Misty to trochu nudi, nekdy to do sebe uplne nezapadne, ale nejake to kouzlo tam vidim. ()
V rámci české kinematografie je to závan svěžího větru do stojatých českých luhů a hájů. Příběh nedává ani za mák smysl, ale o to tu vůbec nejde, jelikož "I cesta může být cíl". Není tedy začátku ani konce, jen řada situací odehrávajících se v kupé jedoucího vlaku. A ty situace jsou v podstatě všecky dobré, takže proti opravdu nic nemám. Není to k popukání, ale nenudil jsem se a naopak ocenil některé nápady. Rozhodně příjemná blbinka. 75% ()
Režisér Tomasz Mielnik natočil poněkud zvláštní komedii, plnou absurdit a zajímavých obrazových výjevů, která skýtá poměrně dost prostoru k zamyšlení se nad smyslem všehomíra. Jen je velká škoda, že celkově film nepůsobí úplně kompaktním dojmem. (65%) ()
Zpovědní taxi... :-)Uaaaaa.... ()
Pásmo absurdních dada skečů s dost ujetým, ale chytrým humorem a stylová hommage koženkovému kupé. Trošku pokulhává zasazení do rámce, ale na co vlastně absurdní film potřebuje rámec, že. Některý kousky zas tak vtipný nejsou, pár jich není vtipných vůbec, ale u většiny jsem se smál, občas i řval smíchy. Ty nápady a hlášky jsou pure genius. A je strašně příjemný zjistit, že něco tak originálního se může natočit i u nás. „Ale my přece nejsme dopraváci a navíc jsme v cizině!“ „Dopraváci jistě ne, ale také máme své morální povinnosti vůči celému světu.“ :) ()
Vizuál slušnej a pouečenej, ale scénář hrůza. ()
Reklama