Režie:
Frédéric TellierKamera:
Matias BoucardHrají:
Raphaël Personnaz, Nathalie Baye, Olivier Gourmet, Michel Vuillermoz, Christa Théret, Thierry Neuvic, Adama Niane, William Nadylam, Chloé Stefani (více)VOD (1)
Obsahy(2)
Paříž 1991. Mladý detektiv Charlie řeší svůj první případ, vraždu mladé ženy. Při studiu podobných případů odhalí řadu podezřele podobných úmrtí. Dlouhých osm let je jediným, kdo věří v existenci sériového zabijáka. Vražd přibývá, intervaly mezi nimi se zkracují a Charlie se stává architektem jednoho z nejkomplexnějších pátrání, které kdy francouzská policie vedla. Film, inspirovaný skutečným případem zabijáka Guye Georgese, sleduje deset let usilovného vyšetřování. (Film Europe)
(více)Recenze (99)
Krutý až do špiku kosti, veľmi kvalitne spracovaný kriminálny príbeh o masovom vrahovi Guy Georgesovi, s ktorým si Polícia nevedela rady až do 26.marca 1998, kedy bol zatknutý a usvedčený. Zvláštne, že tento masový vrah začal vyčíňať, už od roku 1976 a má na svedomí 21 obetí, z toho doznaný zo 7 vrážd. Kriminálny dej filmu je veľmi reálne rozpracovaný s dávkou uznania Parížskej Polícii, ktorá ukončila vraždenie Georgesa. Skutočná tvár, postoja Polície a Justície je však pochybná, pretože po toľkých prípadoch od roku 1976 sa Georges pohyboval medzi ľuďmi, nebol nikdy konfrontovaný, na základe svojich činov. Z registru podozrivých vyčíňal 22 rokov, až kedy konečne kriminalisti zistili jeho identitu a súvislosť s minulosťou. Tieto neuveriteľné pochybenia justície sú nepochopiteľné aj z hľadiska laika, kedy musel mať Georges záznamy o prvých spáchaniach skutkov a mal byť pod drobnohľadom, kde delikty u neho pravidelne pribúdali. Takýto psychopat má byť pod psychiatrickým a policajným dohľadom. Aj napriek tomu, jeden z najlepších kriminálnych filmov. ()
Tomuhle se říká návrat do 70.let fr. kriminálek. Filmařská nádher nádher člověk jako kdyby se vrátil do časů, kdy řádili Henri Verneuil s Alainem Delonem, ostatně ten plakát na Melodii podzemí tam nebyl náhodou. Přimočará kriminálka, která je vyprávěna ve velkým časovým rozpětí a ještě ke všemu prolínající minulost se současností aniž by stylem vyprávění narušila napětí nebo způsobila nepřehlednost. Naopak dlouholeté pátrání po brutálním seriovým vrahovi pohltí a vyflusne až po závěrečných titulkách. Výborně napsaný a odehraný postavy, nezáviděl jsem policajtům tu bezmoc v kombinaci s obrovskou vůlí vraha dopadnout, což taky považuji za nejemotivnější složku filmu. Dialog Francka s obhájkyní je sice krátký, ale udeří na srdce, navíc jako kdybych tam viděl opřenýho Alaina Delona v dobách jeho největší slávy. Za posledních x let jsem neviděl lepší francouzskou kriminálku. ()
Nebudu zastírat, že jsem od této kriminálky měl velká očekávání. Největší hlavně od příběhu a atmosféry, u které jsem doufal v návrat k sedmdesátým a osmdesátým létům, tedy k vrcholům francouzské kriminálky v čele s Belmondem, Venturou nebo Delonem. To, co jsem ale dostal, nebyl úplně špatný film, ale herecky mě prostě nepřesvědčil tak, jak bych u podobného filmu předpokládal. Nejcharismatičtější byl vrah, který předváděl úctyhodný výkon. Vyšetřovatelé ale jak kdyby ve filmu jenom existovali. Prostě jen byli a tak nějak vyšetřovali. Ve své podstatě se ale ve filmu nic moc nedělo. Měl jsem problém s nějakou nosnou kostrou vyprávění. Film prostě jenom probíhal, čas ubíhal a už předem bylo jasné, jak to všechno dopadne. Závěrečný šok, na který jsem z francouzských kriminálek zvyklý, se také nedostavil. Případ SK1 tak určitě není špatnou kriminálkou. Jen je to prostě dnešní kriminálkový standard, který na po druhé prostě neoslní. ()
Špičkový "policejní procedurál". Dovedně poskládaná a rytmizovaná mozaika vyčerpávajícího vyšetřování, frustrace a nedostatku spolupráce. Pro fanoušky distancované (a přitom pro Francouze charakteristicky moralistní a sociálně zodpovědné) detektivky povinnost. S přihlédnutím k tomu, jak málo podobných věcí vzniká, jednoznačně velkej pleaser. Fréderic Tellier je man to watch! ()
Hutná a skvěle zahraná procedurální kriminálka nesoucí se v odkazu toho nejlepšího ze staré dobré sedmdesátkové francouzské žánrové školy; což je ještě umocněno stylizací Personnaze do mladého Delona. O kvalitách Případu SK1, který by si v mnoha ohledech mohl z fleku potykat i s Fincherovým Zodiacem, pak myslím nejlépe vypovídá to, že by se nijak neztratil ani tehdy. Natož dnes, kdy se již podobné bijáky takřka netočí. ()
Nejzajímavější na tom je, jak to klame tělem a mlží. Jinak je to vcelku standardní podívaná, kde je hlavní hrdina asi nejméně výrazná postava. Naopak zatčenej černoch hraje velice dobře. 70% ()
Drsná, syrová a bezútěšná Francouzská krimi sledující 10 letý hon na sériového vraha Guye Georgese! Podobnost s Fincherovým Zodiacem je rozhodně na místě. Film má zajímavý styl vyprávění, sledujeme dvě časové linie. Jedna se odehrává v soudním líčení a v druhé sledujeme práci kriminalistů, kteří se snaží vyřešit čím dál častější přibývající vraždy mladých krásných dívek. Velmi hezky zobrazené, jak to v takové práci chodí a může vypadat. Frustrace, bezmoc, nedostatek důkazů, žádné stopy a žádná spolupráce. Detektivům závidět nebudete. Film má pomalejší tempo, ale díky tématu je velmi poutavý, zahráno je to perfektně a scény ze soudu mají také náboj. Na to, že film je starý 6 let, tak se pořád nedostal lidem do podvědomí, třeba napravit! Příběh****, Akce>Ne, Humor>Ne, Násilí***, Zábavnost****, Hudba***, Vizuál****, Atmosféra****, Napětí***. 8/10. ()
„Neurobil som nič úžasné. Len som sedem rokov pátral po netvorovi.“ – „A ja sa snažím v tom netvorovi znova nájsť človeka.“ Tieto temné prípady nakoniec zničia každého. Zničia samozrejme obete a hneď na začiatku zničia vraha, ktorého v lepšom prípade čaká doživotné pokánie, ale zničia tiež vyšetrovateľov, zničia pravdaže rodiny po obetiach a svojím spôsobom zničia i verejnosť. Ťať do živého tento film ale bohužiaľ začne až ku koncu, predtým je to nuda. Lenže nuda profesionálne nakrútená, napísaná aj zahratá, ktorej sa nedá moc čo vytknúť. ()
Příjemné překvapení Festivalu francouzských filmů 2015. V plném lesku vrací na scénu žánr, na který francouzská kinematografie byla kdysi hrdá - starou poctivou kriminálku natočenou tentokrát ve stylu Fincherova Zodiaca. Tedy nikoliv jako konflikt policejních složek se zločineckým podsvětím, ale jako svízelné a zdlouhavé sbírání stop, skládání drobných skřípků, které možná později někdo dokáže sestavit tak, aby dávaly smysl. Bludiště indicií, slepých cest a omylů, které stojí životy dalších obětí. SK1 popisuje případ sériového vraha, který po léta děsil obyvatelky Paříže a zaměstnával policejní aparát. Ukazuje, jak je snadné sejít ze správné stopy, jak ošidné je uplatňovat racionální uvažování tam, kde ho protivník postrádá. Divák sleduje spletité vyšetřování a zároveň soudní přelíčení s podezřelým, kde jej ale filmaři nechávají v nejistotě a napětí, jestli ten asociální podivín šířící kolem sebe negativní energii v pozici obžalovaného je skutečný pachatel. Celkový dojem: 95 %. ()
Tomuhle se říká kvalitní evropská filmařina. Na rozdíl od mnohých jiných filmů se zde střídají linie vyšetřování a zároveň soudu, díky čemuž divák zná obžalovaného a nemá až tak moc důvodů pochybovat. Čímž ovšem nuda nenastává. Vyšetřování je komplikované, mrtvol přibývá, provázanost mezi nimi hapruje a kriminalisté chvílemi připomínají spíš uzlíčky neštěstí než suverénní tvrďáky. Což se jim promítá i do jejich osobního života. Zároveň člověk sleduje příběh morálního dilematu „ďáblových“ advokátů, kteří pochybují čím dál víc. Kruh vyšetřování i soudu se však postupně uzavírá…jistá zdejší přirovnávání k Zodiacovi od Finchera nejsou úplně vedle, mě ovšem Mistrův kus spíš zklamal, zatímco Případ SK1 dost bavil. Přesto k úplné spokojenosti mi něco bránilo. Především to byla nepřehlednost. V datech, obětech, ale po jistou dobu i podezřelých. Nemyslím si, že bylo úplně nutné stále přeskakovat od jednoho k druhému. Na druhou stranu je to má víceméně jediná výtka této poctivé francouzské kriminálce, kterou hodnotím silnými 4*. ()
Často se tu v komentářích objevuje slovo strukturální detektivka, nicméně nejsem si jist, zda se v případě tohoto snímku jedná o správné pojmenování. Vyprávění se opravdu soustřeďuje na vykreslení bezradné a dusné atmosféry vyšetřování nepolapitelného sériového vraha. Občas se diskutuje o jednotlivých stopách, řeší se motivy a porovnávají jednotlivé objeti. Nicméně v konečném důsledku celé vyšetřování končí aniž by jednotlivé stopy měly pro jeho úspěch byť sebemenší zásluhu. Vyústění je pak po celé té předcházejí lopotě velmi neuspokojivé a shazuje celou předchozí velmi dobře odvedenou práci. I tak je pohled na případ, který Tě zaručeně semele, jedinečný. Už jen v tom nakolik jsou některé důležité odhady policistů nakonec ukázány jako mylné. ()
Pátrání po brutálním sériovém vrahovi jako frustrující bloudění neznámým městem. Samé slepé uličky a temná zákoutí, mapy zakázané zákonem, spolujdoucí nespolupracují a když už jste konečně u cíle, ani to nepostřehnete a bloudíte dál.. Zdá se, že Derayova klasika Flic Story má zdatného následovatele. Dokonce se Raphaël Personnaz ocelovým pohledem, absencí úsměvu i spotřebou nikotinu úporně snaží napodobit Alaina Delona. Poslední půlhodina s dres měnícími obhájci je poněkud rozmělněná a vzdychání publika u soudu připomíná epizodu Jed z Dobrodružství kriminalistiky, ale k částečnému uhašení současné žánrové žízně to poslouží dobře. Taková příjemná reminiscence na minulé století, které odpustím i skutečnost, že zatímco ke každé správné kriminálce z Paříže neodmyslitelně patří honička v automobilech či po střechách, tak tady se nedělo nic. Na tom druhém se akorát grilovalo.. ()
Letitá kauza sériového vraha nedává spát ani veřejnosti, ani francouzským úřadům. Šílených vrahů se po bílém plátně prohánělo už mnoho. Toho pro Francii prvního, jehož DNA byla rozhodující, zvěčnila ve své knize jistá Patricia Tourancheau. Někdo tu má silná srovnání s jinými (mnohem kvalitnějšími) kousky, já bych byl opatrnější. Každopádně jsem rád, že se ještě nezapomnělo na starou dobrou žánrovou školu. Odhodlání překračující osobní život (pod pokličku rodinného žití hlavního hrdiny se nicméně sice podíváme, ale pro děj nemá žádný význam) žene tuhle partu za sériovým vrahem, sledujeme vyšetřování, nitky, které mnozí policajti nevidí, frustraci, omyly, slepé uličky. Časově skáčeme, ocitáme se na poměrně velkém časovém rozpětí. Celý projekt se hemží jmény a daty, ti méně pozorní tak budou mít problém (ač je tohle vyprávění i přes sérii retrospektivních návratů poměrně přímočaré). Někdo může říct, že prakticky jen čekáme, zda to ten dotyčný udělal či nikoliv, ale to bychom tvůrcům lehce podrazili nohy. Ne, neměl jsem vytřeštěné oči a zrychlený tep, ale několik napínavých momentů jsem si solidně užil. Na nějakých 70%. ()
Po neuveriteľne dlhej dobe skvostne i keď komorne spracovaný krimi thriller podľa skutočnosti o "lapaní" sériového vraha. Určitá podobnosť so Zodiacom by tu bola, akurát že "L’ Affaire SK1" nehrá na emócie diváka z pohľadu vzrušenia či snahy šokovať počas scén, ktoré by zobrazovali násilie, no viac menej sa sústredí na postupné kroky polície, zisťovanie faktov, vyšetrovanie či priebehom na súde, kde i samotný obhájcovia (i v skutočnosti) verili v nevinu Guya Georgesa. Sám za seba nemôžem inak iba udeliť plnú palbu. "Viva La France!". ()
Bylo tam všechno - napětí, prostředí, logika, dobře napsané figury. (jenom přemýšlím, proč tvrdí, že podezřelý měl mít egyptské chodilo ... On měl egyptské, chodilo s větším druhým prstem je řecké.) 18.11.2021 ()
Není tomu tak dávno, co jsem si zrovna říkal, že francouzské krimi už není to, co bývalo. Nicméně, jejich filmy vždycky měli dobrý zvuk, tak je třeba to poopravit, neboť časy se mění. A na pozicích už nekralují už takové superhvězdy, jako byli nebo jsou Jean Gabin, Alain Delon, Lino Ventura, Jean-Paul Belmondo, ale jejich mladší kolegové. Zdá se, že tenhle celovečerák je příslibem starých dobrých časů francouzského filmu. A každopádně překvapil. A to je dobře. I když na špičku pyramidy to nemá třeba v případě filmu Sicilský klan, lze tedy doufat, že to není jen nějaká výjimka. ()
Francouzi mají v zásobárně podstatně lepší detektivky než tuhle, která se snaží o trošku američtější pojetí. Máme zde případ, který se odehrává jak v soudní síni tak v kriminálních ústřednách. Určitě by šlo tohle celé natočit lépe a dát tomu zajímavější fasádu. 60% ()
Spokojenost. Ve filmu se střídají dvě časové roviny, každá epizoda je sice uvozena datem, ale kdo si má pamatovat, jaké datum bylo naposled a kam ho zařadit, tohle není kniha, žejo. Naštěstí se tedy neskáče semtam, ale postupně ubíhají ony dvě linie. Poskládané je to myslím velmi dobře, takže se daří držet pravdy neznalého diváka v napětí, jak to celé skončí. Formálně nemám, co bych vytknul, stylizace velmi dobrá a herecké výkony taktéž; obzvlášt odsouzenec v poslední scéně. ()
Bohužel,. když jsou představitelé všech vyšetřovatelů nepřesvědčiví a naprosto necharismatičtí, film ztrácí na svém lesku. Jediný skutečně zajímavý výkon podává Adama Niane, scény s ním jsou o třídu výš, než zbytek filmu. Nesdílím nadšení ostatních a rozhodně bych si netroufnula hovořit o návratu ke klasické francouzské kriminálce. V těch totiž podávali všichni skvělé herecké výkony, což lze o tomhle filmu prohlásit jen stěží. ()
O prípade som si vopred nič nezisťoval a asi najmä preto som bol prekvapený, akým smerom sa dej vyvinie a kam vlastne po celý čas smeruje. Než o prekvapivé zvraty skôr ide o kriminálku v štýle Dobrodružstiev kriminalistiky kríženej s Dead Man Walking, ale to neberte ako možný spoiler, ako to v skutočnosti bolo zistíte až na konci. Neviem, nakoľko práve tento prípad napomohol vo využívaní DNA pri usvedčovaní vrahov nielen nedávnej minulosti, ale podľa záverečných titulkov výrazne. K dokonalosti mi predsa len niečo chýbalo. Nie nadarmo vidíme v jednom zábere na policajnej stanici na stene mená, ako Alain Delon či Jean Gabin... ()
Reklama