Režie:
Radek BajgarHudba:
Jan P. MuchowHrají:
Jiří Bartoška, Eliška Balzerová, Tatiana Dyková, Jiří Havelka, Jakub Kohák, Pavla Beretová, Iva Janžurová, Anna Čtvrtníčková, Lucia Siposová (více)Obsahy(1)
Veterinář Jan (Jiří Bartoška) už toho má dost. Poslední kapkou je smrt tchána, kterému taky došly síly a trpělivost. Babička (Iva Janžurová) totiž vždy rozhodovala o jeho životě, stáří, a nakonec i o tom, jak a kde bude pohřbený. Nerespektovala žádné jeho přání a touhu, v dobré víře, že ona sama vždy a lépe než on ví, co je pro něj dobré a správné. A tak se k jeho neštěstí o něj starala podle své představy o jeho štěstí. A Janovi začíná být jasné, že je na té samé cestě. Jeho žena Olga (Eliška Balzerová) se totiž řídí stejnou teorií malého dvorku a dlouhého biče a přesvědčením, že za štěstí svého muže je zodpovědná výhradně ona. Janovi dojde, že už takto dál nemůže, nechce, neumí. Když nic neudělá, skončí jako tchán. Jednoho dne jej napadne způsob, jak se osvobodit a získat zpět vládu nad svým životem. Tato revolta je ale hodně netradiční. Už jen tím, že prvotní inspirací mu byl jeden z jeho pacientů, papoušek s podezřením na Alzheimera. Jan se tak i díky němu vydává na cestu za naplněním toho, o čem se domnívá, že jsou jeho sny. A protože tato cesta nemůže být snadná, stává se její součástí také stádo koz a později i krav, psychiatrický ústav, plavba na voru a život na lodi. Janova cesta za svobodou ovlivní i životy jeho dětí a jejich partnerů. Dcera Olga (Táňa Vilhelmová) totiž převzala matčinu metodu, zatímco snacha Alena (Pavla Beretová) zatím dokázala tlaku rodové tradice odolat a volí vlastní cestu, liberálnější, modernější, lidštější. Důsledky jsou pro jejich protějšky (Jiří Havelka a Jakub Kohák), v obou případech odpovídající. (Cinemart)
(více)Recenze (814)
Všemi proklamovaný pohodový film je ve skutečnosti další obyčejná cílovka, která se až nápadně shoduje s předchozí tvorbou Jiřího Vejdělka. Je to přesně ten typ filmu, který v hloupoučkých pointách utvrzuje svého diváka v zažitých stereotypech, v názoru, že muž je sice pán tvorstva, ale bez ženy je jeho život nerealizovatelný. Nejrůznějších klišé je tu opravdu přehršel, většina postav podléhá kašírované představě o partnerských vztazích, které jsou utvářeny čistě na základě instinktivního (ne)pochopení a destruktivní izolace. V rámci téhož nastává ovšem několik WTF momentů, jejichž logická chudokrevnost doslova bije do očí – Vilhelmová, typická slepice, která tvrdě razí matčinu teorii o "záchraně" mužů, najednou, bůhvíproč, prozře a stane se spasitelkou rozbitého manželství? Bartoška, jehož útěky jsou podmíněny osobní frustrací, strhne na svou stranu jak flegmatického syna, u nějž se ovšem nejedná o útěk, ale spíš o pocit jakési bezstarostnosti, tak frustrovaného zetě, který neví kudy kam, ale bez silnějších a v podstatě asi i nutných potřeb. Bere je jako své spojence, parťáky, ale vůbec je nevnímá jako stejně postižené chudáky, kteří u něj hledají spásu a de facto i rozřešení svých problémů. Případ sám pro sebe je postava Balzerové, která je dle všeho vysokoškolskou pedagožkou, ale nepozná, že jí pobavený manžel prostě a jednoduše tahá za fusekli? Mohl bych pokračovat dál, ale v zásadě k tomu není důvod. Film si svého diváka bezesporu najde, v tom je jeho (a)morální poselství až nekomplikovaně čitelné, ovšem je otázka, proč právě něco takového vzbudilo rozruch i u lidí, kteří podobným klábosivým fraškám běžně neholdují. Buď za to může chraplavý Bartoškův hlas nebo ten papoušek s Alzheimerem. Určitě. ()
Teória tigra je najtrefnejšia filmová odpoveď, prečo som a vždy budem slobodný :-) Komplexná, vtipná, milá i smutná. Výborne napísaná a obsadená. A jej najkrajšou scénou je (paradoxne) Kohákove vysvetlenie jeho filmovej sestre pri aute, aký je jeho výber cesty ku šťastiu. ()
O něco lépe natočené než některé věci od Marie Poledňákové, zdánlivě víc při zemi a bez crazy prvků. Fakticky je to ale hnus, opravdu nechutný nesnesitelný film, přesněji snůška nejblbějších stereotypů, které si hrají na pravdu o životě. Nejublíženějším chudákem na světě je bohatý starý bílý muž, který trpěl za socialismu a teď v manželství. Místo humoru neustálé poučování a "moudra", zarámované dokonce do vysokoškolské přednášky z neexistujícího oboru. Snímek z alternativní reality, kde světu vládnou ženy. Sebezálibný obraz mužské impotence, kterému tleskají lidé smíření s mizérií svého života. Opravdu jsme na tom tak špatně, že toto je nejoblíbenější a zřejmě i komerčně nejúspěšnější český film roku 2016? ()
No tak samozřejmě, pokud se téměř všechny postavy chlapů chovají jako lidi a téměř všechny postavy žen jako karikatury, budou ty druhé působit jako neskutečné megery. Tak nějak nechápu, v čem je to teda jako ze života a rezonuje to u některých lidí, když inteligentní člověk, životem ošlehaný veterinář typu Bartoška, by už v půlce svého chování pochopil, že neprospěje ani sobě, ani svému okolí. Naproti tomu já ze svého skutečného okolí znám tak dominantní ženy, jejichž muži jsou zpracováni ještě více podpantoflácky, než tyhle filmové příklady. Takže kde hledat nějaký rozum? V případě tohoto snímku i života jde asi volit ona obligátní zlatá střední cesta, i co se týče hodnocení. Neurazilo mě to nijak zvlášť, jen mi to přišlo primitivní, ale určité pravdy o skutečném životě se tam člověk přece jen dozvěděl. 50%. ()
Konečně flm,který to dává ženskejm sežrat a ukazuje krutou realitu. Eliška s Tatianou si ty krutomasérky zahrály opravdu velkolepě a servírovaly tam nevídanou šikanu, mužského pokolení a víš ty co, já se bavil, protože nadhled, to je to, co je u filmu jako tento nejpodstatnější. Z herců jsem cítil obrovskou pohodu, kterou na mě dokonale přenesli, díky. Vidět bývalý spolužáky ze školy jak hrají stárnoucí manželský pár, no neber to. Mimochodem Jirko Bartoško hodně zdraví Ti přeji chlape, je skvělý tě zase vidět před kamerou a ještě lepší, že si nic neztratil ze svého charisma na který by si i teď ulovil víc ženskej než dnešní mládenci na svůj nejnovější iphone. Fakt mně ten film vyšil výbornou náladu, usmíval jsem se, smál jsem se a po dlouhý době si zase užíval každou minutu v kině, protože Teorie tygra alespoň na 101min. spolehlivě vytlačila všechny moje starosti z hlavy.A pokud jde o tzv. "xxxodborníky" co tradičně sejmuli další českou komedii, tak mám dojem, že se na filmy dívají s kolíčkem v prdeli. ()
Je hezké vidět, jak se Jirka Bartoška po nemoci srovnal. Dokonce si myslím, že si kvůli tomu tuhle roli vysloveně užíval. A samozřejmě ani (nejedno) cigárko nesmělo chybět. Tudíž mu musímpoděkovat, protože takhle upřímně jsem se hodně dlouho nenasmál. Ba co víc. Tenhle film mi v hlavě nastartoval křečka na téma domestikace chlapů. Najít tu ideální hladinu je fakt asi umění. Jenže to, co tady předváděla Táňa Vilhelmová s Eliškou Balzerovou, mě bude děsit v nočních murách ještě hodně dlouho. Ale je vidět, že si to holky vysloveně užívaly. A nejenom ony. I vzpurní Jirka Havelka nebo Kuba Kohák byli výborní. Zrovna u Kuby bych nečekal, že se dočkám té nejlepší scény a zároveň životně nejdrsnější scény z filmu. Klobouk dolů. Teorie tygra sice není na dokonalých pět hvězd, ale minimálně jsou na poctivou komediální čtyřku, u které očekávám, že ji za život ještě párkrát zopakuju. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby Celosvetovo $1,836,839▐ Pre mňa teda prekvapenie ako hrom. Nečakal som skoro nič a dostal som všetko. Konečne sme dostali veľmi trefnú komédiu, kde všetko krásne funguje a je to podané v primeranej odlahčenosti, herecky na výbornú. /videl v kine: 90%/ ()
Jelikož se ještě stále neřadím mezi tu smutnou populaci zdomestikovaných podpantofláků bez sebeúcty, jen těžko jsem si mohl doposud představit, jak moc dokážou být ženy šílené. Nikdy mě ani ve snu nenapadlo, že mí ženatí kamarádi, ti věčně usměvaví pohodoví kluci, ve skutečnosti doma zažívají nefalšovaný manželský psychoteror, místy připomínající až čarodějnictví nebo exorcismus. Kdo to měl tušit! Tento kurevsky děsivý film je jasným důkazem, že žena nebyla stvořena z Adamova žebra, nýbrž z Ďáblova zaníceného vředu, který si v mukách a bolestech vyřízl pekelnými vidlemi z konečníku, aby nemusel už nadále trpět. Já se do podobné situace naštěstí nikdy dostat nemohu, neboť jsem si vůči ženám vypěstoval jednoduchý a vysoce efektivní obranný mechanismus – cokoliv ženy řeknou, to automaticky vyhodnotím jako spam. A pak už jen přičítám plusové body: nemluvíš o svých pocitech? Super, máš bod. Ani o tom, co budeš dneska vařit? Další bod. Není to nic o vánočních slevách v IKEA? Bod. Žádná strašně vtipná historka z kadeřnictví? Je tam. Nic o tvé sousedce, té „otravné krávě s fááákt trapným obočím“, kterou na chodbě zdravíš slovy „ahoj Aničko, moc ráda tě vidím“? Výborně, připiš si další. Pokud se jim podaří nahrát alespoň padesát bodů, odfiltruju jejich žvást ze složky [ale kozy má dobrý] do adresáře [hýbe ústy, možná to něco znamená]. Odsud je to už jenom krůček k tomu, že je začnu vnímat a možná i odpovím. Funguje to perfektně, denně tím ušetřím stovky zbytečných hloupých konverzací a místo toho se mohu věnovat filozofickým debatám se Siri, která od poslední aktualizace bravurně zvládá i krátká souvětí. Jedinou výjimku mám udělenou u své matky, tam musím zpracovávat všechna data. Nerad bych totiž zmeškal otázku, co má svému Koblížkovi dneska uvařit k papání. ()
Soužití čecháčků aneb ubožáčtí podpantofláci versus ubohé fúrie. S ohledem na to, o čem to je a od jakého tvůrčího týmu, tak je to až nadočekávání zdařilé. Byť natočené strašlivě; především neustálé hudební "natahujeme stopáž, aby to nemělo pouze hodinu" předěly s putujícím Bartoškou. ()
,,PRAKTICKÝ VĚCI BY VŮBEC CHLAPI NEMĚLI ŘEŠIT.“… „A PROČ?“ … „PROTOŽE MAJÍ NÁS!“... /// O mužích (pro muže), jenž nejsou pány svého života. V rámci teorie, že nic nepotěší víc, jak neštěstí druhýho, flákám 4*. Na druhou stranu není třeba propadat beznaději, protože aa každýho (i ženatýho) číhá (někde) parádní dobrodružství. (Aspoň to teda tvrdí Bartoška, takže tenhle film starý nepustím…) /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Život mi zařizuje manželka. 2.) Jsem ženatej a propadám beznaději. /// PŘÍBĚH **** HUMOR ** AKCE ne NAPĚTÍ ne ()
"Všiml sis, že štěstí nás mužů závisí na kvalitě ostrahy?" Všiml, ale to neznamená, že nezlobím. Zlobím a jestli mi přitom někdo bude rozkazovat, schovávat kolo či servírovat pohankovou šmakuládu, tak budu zlobit ještě víc. Nechci se totiž dostat do kůže veterináře Bergera, protože to bych byl povinen poslat zemřelého tchána po vodě do Hamburku a tchýni s manželkou a dcerou do rodinné hrobky. Nicméně abych se vrátil k filmu, tak hraný alzheimer mě hodně pobavil, ty tři megery zase pořádně vystrašily a synek Pepík mě dost zaujal možností volby: "Buď budu podvedenej debil nebo šťastnej táta." Já vlastně úplně nevím, jestli se mi ten film líbil, ale obávám se, že mi ještě dlouho bude rezonovat v hlavě, žaludku a trávícím ústrojí. ()
Nemyslím si, že máme v naší zemi charismatičtějšího herce, než je Jirka Bartoška. On to před tou kamerou prostě tolik umí. A se svojí teorií tygra u mě boduje na plné čáře. Všechno přirozený, žádná křeč a k tomu kvalitní humor, který si tentokrát dělá srandu z nás žen. Tak dejte českému filmu šanci a vyrazte zase jednou do kina. Myslím, že budete příjemně překvapeni. Já rozhodně byla... 4,5* ()
Bajgar má smysl pro timing (byť má dvě pointy ve sto variacích), ale předně je to nejvíc misogynní film, co jsem snad viděl, který tlačí zcela uměle slabošské, v zásadních věcech pasivní a sobecké mužské postavy, jež pouze lžou a utíkají a znovu lžou, do kladné role a naopak ženy, které obětují své ambice a dělají vše pro to, aby vůbec existovalo v jejich domě něco jako "rodina", do role směšných fúrií. Ideál ženy je tu podán buď jako fotografka, která zcela bez kontextu a důvodu věnuje muži absolutní přízeň a obdivnou pozornost, nebo kámoška-manželka, která "mi do ničeho nemluví, a když si možná s někým jiným udělá dítě, tak jí do toho zas nebudu mluvit já". Je snadné smát se tomu, jak dcerka přebírá "móresy" matky a babičky v hodnocení mužů - ale méně vtipné je podívat se, jak se otec vůči své dceři chová, jak k ní mluví a jak se před ní předvádí, aby měla důvod tuhle optiku nepřijímat. Teorie tygra je šílená manipulace, kde filmový svět funguje vůči mužům absolutně alibisticky a vůči ženám agresivně a útočně, aniž by měl potřebu nechat muže dělat dobré a ženy v důsledku špatné věci. Protože muži jsou tak v právu, že mají nárok chybovat, a ženy tak špatné, že je jedno, že to myslí dobře. Manžel přesvědčí svojí ženu, že umírá, že na ni brzy zapomene kvůli neexistující nemoci, ale jako horší čin je prezentováno, když mu pak manželka po tom, co se bez omluvy vrátí, udělá místo kafe čaj (a on jí opět neřekne, že mu to vadí, jen s rozhořčením zjišťuje, že "se nepoučila", tak odchází). Tohle je opravdu svět, kde nárok na štěstí má jen muž, a to štěstí spočívá v tom, že mu žena uvaří jídlo, které mu chutná, nebude po něm vyžadovat, aby na to koupil správnou mouku, pak odvede dítě, aby nerušilo, a nechá svého pána odejít, kamkoliv bude chtít, aby měl klid. A sama bude pasivně šťastná, když toto bez výhrad přijme. A na štěstí má muž nárok automaticky -- nedejbože, aby své ženě musel říct, co mu vadí nebo proč není šťastný. Když mu žena nečte myšlenky, je třeba utéct a buď tím v ní ubít jakoukoliv osobnost a přijmout ji zpět (postava Vilhelmové, která se ve filmu zoufale snaží ze svého slabocha vyždímat alespoň nějakého otce pro svou rodinu, ale nakonec ji místo toho chytí pod krkem, opustí ji a ona ho chce z nějakého důvodu získat zpět s tím, že "se teda napravila" a už od něj nejspíš nikdy nic chtít nebude), nebo ji opustit. Postava Koháka, která měla toto snad alespoň trochu relativizovat, je (i kvůli tragickému Kohákově antiherectví - probůh, kde se tenhle nevtipný neherec vzal?) nedodělaná, polovičatá a nakonec uhne, aniž by z jediného momentu, kdy málem někdo Bartoškovi vysvětlil, že je sobecký hajzl, něco vyplynulo. Vlastně to vše ještě podtrhne svou představou ideálního soužití, kde nikdo na nikoho neklade žádné nároky ohledně ničeho. Musím říct, že z málokterého filmu jsem měl (bez ohledu na jeho filmařské kvality) tak silnou morální kocovinu a musím upřímně říct, že Bajgar napravil moje naivní přesvědčení, že postavení žen je už v naší společnosti natolik rovnocenné, že řešit přespříliš feminismus je trochu přežitek. Tohle člověku opravdu otevře oči. () (méně) (více)
Velice příjemný český film na úrovni, který se vyhýbá typicky českému "kameňákovému" humoru. Jiří Bartoška jako vždy výborný. 75% ()
Mizogynní sraneček. ()
„Tak sem si řek, že je jednou ostříhám pořádně.“ No, indicie tu byly. Ale přece jen…až tak šovinisticky pojaté dílko jsem nečekal. Místy to z filmu „stříkalo“ skoro až zbytečně (vyloženě přehnané mi přišlo „oznámení o stavu plodnosti“ a nesedla mně poněkud „mimózní“ pasáž na policii). Na druhou stranu, snímek to sem tam přežene úmyslně, přece jen jde o nadsázku a demonstraci určitého jevu. Tak či tak, ženskému publiku bych film spíš nedoporučil, leda těm divačkám, které si u něčeho takového dokážou udržet nadhled (ale jak tak vidím, naštěstí i takové se najdou). A o to by mělo jít u něčeho podobného především. Ale ať už se na film budete dívat jakkoliv, tahle hořkosladká tragikomedie o hledání mužské svobody, vyvazování se z konvencí a dusivých svazků s nemálo trefnými a vtipnými hlody (jakože já se u snímku smál docela často a hodně) za to zhlédnutí a slušné 4* rozhodně stojí. „Časem budu do toho hrobu dávat starou pani.“ - „Jo a ona bude překvapená, že je tam sama.“ Výstižný komentář: GilEstel ()
Muž potřebuje volnost a žena to potřebuje vědět, aneb vzpoura bílých finančně zajištěných mužů proti ženskému establishmentu. Zpočátku zábavná, námět dokola omílající, ideologicky i přes ten komický žánr poněkud pochybná. Poledňáková, Vejdělek a Viewegh hozeni v odšťavňovači s vědomím, že po té tekutině bude v české kotlině žízeň. Kohák mimo, Bartoška naprosto mazácký, už vím, jakou banku si vyberu. Jirka měl už po pár minutách poslat manželku tam, kam poslal Jiřinku „Eleanoru“ Bohdalovou ve Strašidle cantervillském.. ()
Bez ohledu na vlastní sympatie nebo nesympatie k jednání jednotlivých postav a způsobu, jakým se s životními změnami jiné postavy vypořádaly, ráda vidím český film, kde vás dialogy nervou za uši, postavy nejsou úplné karikatury a vizuální stránka nepůsobí stylem, že režisér někomu náhodně vrazil kameru do ruky. Je Teorie tygra nezapomenutelná nebo jedinečná? Ne. Sledovala se mi ale dobře od začátku do konce a pocit promarněného odpoledne jsem z ní neměla. ()
Větší odpad na poli české romkom jsem už dlouho nezažila. Zaměnitelné s Vejdělkem, ale Bajgarovi se zřejmě se Zlatníkovou pracuje dobře a předhazováno je to divákovi téměř jako umění. Chtělo by to občas sundat růžové brýle a uvědomit si, že pouhým obsazením opršelého Bartošky do hlavní role nelze zakrýt všechny do očí bijící nedostatky. Potěšeny jsou klasicky jen divačky bez vkusu, které nepoznají rozdíl mezi celovečerákem a Ordinací. ()
Škoda ubrání plynu v poslední třetině, jinak ovšem nečekaně velmi svěží česká záležitost. Herecky nesmírně příjemná (suverénní Bartoška má sakra charisma, nekompromisní Balzerová se nepokouší variovat svou skvostnou kreaci z Žen v pokušení, Kohák nijak neruší, Vilhelmová je nesmírně svěže položená do role totální semetriky, rodinnou večeři si dosyta užívá vzpurný Havelka a moc fajn jsou i ostatní), místy lehce roztěkaná, jindy nečekaně hluboká story o trávení velké části života pod pantoflem je ve výsledku velmi milým překvapením. On začne blbnout, ony to těžce rozdýchávají. Cesta za svobodou je humorná, milá i docela trefná, ač jdeme místy už do extrémů a některé charaktery jsou už přeci jenom přehnané. Finále bohužel slabé, ale obecně to šlo i bez vulgárních zhovadilostí. PS: Poslušní manželé by na to chodit skutečně neměli. ()
Reklama