Režie:
Fausto BrizziKamera:
Marcello MontarsiHudba:
Francesco GabbaniHrají:
Christian De Sica, Lodovica Comello, Anna Mazzamauro, Bebo Storti, Enrico Brignano, Lucia Ocone, Ubaldo Pantani, Federica Lucaferri, Giulio Bartolomei (více)Obsahy(1)
Všichni v italské vesnici Torresecca vědí, že je rodina Tucciových chudá. Její členové se však navzdory zoufalému nedostatku peněz snaží být šťastní. To všechno se změní v den, kdy vyhrají v loterii sto milionů eur. Přestěhují se do luxusního hotelového apartmá v Miláně a začnou utrácet jako šílení. A tak je na jejich novém majordomovi, aby jim vysvětlil, že být v dnešní době bohatý neznamená to, co představují – žádná drahá Ferrari, nýbrž kola, žádná opulentní jídla, ale veganská strava, a tak dále. A když se jeden ze členů rodiny zamiluje do servírky, která nenávidí bohaté lidi, Tucciovi začnou předstírat, že jsou zase chudí. Díky všem zmatkům, které obklopují jejich nově nabyté bohatství, si rodina začne uvědomovat, že ať už chudí nebo bohatí, nejšťastnější jsou ve chvíli, kdy mohou být spolu a sami sebou. (HBO Europe)
(více)Recenze (35)
Jako mal Paolo Villaggio najlepsi film mimo serie Fantozii Azzurro 2000, tak Anna Mazzamauro mala - mimo serie Fantozzi pochopitelne - druhy najlepsi film toto Poveri ma Ricchi. jej najlepsi film bol Il Bestione 1974. Mam proste Mazzamauro rad, i ked ... nevie velmi hrat : 67 % ()
Komedie, která nazepře italskou náturu. Hodně se v ní křičí a všeobecně se má všechno u prdele. Ovšem hlášek je tady plnej pytel (zaparkování ferrari v zakazané zoně a hláška na hlídače"klidně si ho odtáhni, mám jich ještě deset" ), ale film je taky hodnotný zdroj informací, například se dovíme, že bohatý lidi nesmažej, konečně jsem rád že jsem chudej a můžu žrát smažáka, film se nevyhýbá ani ekonomickému vzdělání (přijmy za měsíc 600Euro, výdaje 19 milionu euro - zkrátka ekonomická gramotnost v plný parádě". Zkrátka Itálie plná všeobecného humoru. ()
Neskutečně bláznivá, italsky typicky uječená komedie, která má místy tak brutální hlášky, že jsem měl co dělat, abych je vůbec ustál. Nemá moc smysl tu sypat hlášky z filmu. Enšpígl to už stihl udělat za mě. Snad jenom dodám, že druhý den jsem v práci u oběda přemýšlel, jestli si mám dát jídlo typické pro chudáky - smažený řízek nebo orientálskou hovězí pečeni s knedlíkem. Vyhrál řízek. ()
Vynikající Italská komedie těžící z nápadu, který je pro žánr Komedie téměř stvořený. Buranská sociálně chudá rodina žijící uprostřed ničeho vyhraje v loterii 100 miliónů euro a musí před všemi místními výhru tajit, protože každý v dědině by chtěl nějaký podíl. Dobře zvolená rodinka, solidní gagy, skvělé tempo, asi 5 dlouhých záchvatů smíchů a scénky, které budete chtít pustit všem známým. Viděno už 3x a pokaždé pecka. Scéna v restauraci je komediální vrchol !! 90% ()
Na mě to bylo až moc uječené. Chtěla bych to slyšet v originále, možná by to mnohé změnilo. Jinak na nedělní deštivé odpoledne, proč ne. 70% ()
Herci trochu přehrávají. Mileniálové jsou dost sprostí. Scénář se mi nezná nejvydařenější. A závěrečné poselství vypadá umělé. Humor stojí na tradičním jiskření mezi venkovem a městem. Když jsem byl na Slovensku na workcampu, kde byla mladá Italka z Milána a starší Ital ze Sardinie, Ital mi říkal, že když přijede do Milána, dívají se na něj opovržlivě jako na Afričana, což se objevilo i v dokumentu. Itálie je prý rozdělena na dva světy - buranský jih a bohatý sever. Ve filmu bylo tolik vtípků, že jsem se nepřestával bavit. A ta pointa , zvrat na závěr! ()
Film o chudé rodině, která vyhraje loterii a tím se přesune mezi bohaté a do vyšší společnosti. Nevím no, asi jsem od tohohle nápadu čekal něco víc. Nebylo to vyloženě špatné, mělo to hodně dobrých scén, ale bohužel jen “dobrých”, což je velká škoda, protože zde chybělo něco víc a něco, na co by si divák vzpomněl i za měsíc. Kvalitní nápad a lehce nadprůměrné zpracování, viděl jsem i lepší. ()
Uřvana rodinka, jako někdy občas vtipné scénky někdy prostě ne. Jednoduchá komedie co neurazí, takhle se utrácí. ()
Ve filmu se ve vzácné jednotě snoubí protivné stránky jižanského temperamentu, buranská tupost a scenáristická neschopnost. 1) Může být veselé sledovat, jak si burani poradí, když přijdou k velkým penězům. Může být zajímavé podívat se, jak se s takovou výzvou poperou nepřipravení lidé, zkonfrontovat jejich a svůj potenciální přístup k věci a nakonec si zanadávat na osud, že takové štěstí sám nemám. 2) Může to být veselé, ale v tomto případě není. Snad někdy jindy... ()
Super,super,super.Scénář,obsazení,dabing všechno na 5 hvězd.Pustťe Italy ke kormidlu a převrátí vám svým humorem celou loď teda aspoň v tomto případě.Běžná rodinka Tucciových která žije obyčejným životem do té doby než vyhrají 100 miliónů eur.Svou novou roli boháčů se snaží v malém městečku před obyvateli utajit,ale otec rodiny neustojí hádku se svým zaměstnavatelem a když mu šéf začne nadávat do chudáků tak mu vpálí že oni vyhráli těch 100 miliónů,což také bude důvod k odchodu z městečka pryč od závistivých obyvatel.Odjedou do Milána kde si v hotelu pronajmou císařské apartmá a začnou ve velkém utrácet za vše co vidí a obdivují.Je pochopitelné že kdo nic nemá chce mít najednou vše a vykompenzovat si všechny nedostatky z minulosti.Strýc Marcelo se zamiluje do dívky pracující v hotelu a protože ta nemá ráda bohaté lidi tak se nechá zaměstnat v hotelu na mytí nádobí aby vypadal jako chudák.Dá mu to dost práce to předstírání které se nakonec provalí.Po nějaké době se synovi nelíbí že rodina moc utrácí tak nafinguje pro otce kšeft na koupi stáje formule 1,otec si pak myslí že to byl podvod a že přišli o všechny peníze.Strýc Marcelo zůstává se svou dívkou v Miláně jinak celá rodina nasedne do svého starého mikrobusu a vrací se zpátky do svého domova a do své staré práce s vědomím že žádné peníze nedokážou nahradit rodinné vazby a že nablýskaný život je jen pozlátko na čokoládě ze ztuženého tuku.Co hláška to perla a velmi povedená komedie. ()
Už název vzbuzuje podezření, že půjde o megaklišé. Stačí si přečíst název a obsah, mrknout do galerie a pointa vám bude zřejmá. Boháče sice nesnáším...ale proti penězům nic nemám... . To je asi jediná věta, která zazní a stojí za zamyšlení. Zbytek jsou po povrchu klouzající moudra, prostřídaná povykováním a plácáním blbostí. Zpracování je a la Troška po třiceti letech...akorát v italsky uječeném stylu, kde většina herců přehrává jako prase a ten zbytek hrát neumí. Takže co? Přiznám, že po patnácti minutách jsem chtěl ukončit projekci. Nicméně burani v hotelu občas zaperlili a když se přidala linka strýce, který předstíral chudobu...tam mě to i bavilo. To už mělo parametry kvalitní komedie. Ale to se bavíme tak o dvaceti minutách z celkové stopáže. Závěr sklouzl zpět do klišé, ale to už jsem měl tuhle rodinku ryzích křupanů pod kůží, takže jsem se na tvůrce nezlobil. ()
Prostě Itálie. Víc k tomu není, co nepsat. 50% ()
Typicky talianska komédia, kde sa primárne kričí, fackuje a tak. Ale na druhej strane aj s nesympatickým obsadením sa dajú robiť zázraky a film bavil počas celej doby. Síce nebol extra objavný, preto aj len tie tri hviezdy, ale silné tri hviezdy. Uvidím, možno prehodnotím, keď zhliadnem pokračovanie. ()
musím vyzdvihnout snahu tvůrců o pobavení diváka.Srandy je tam kopec a i ten vážný konec nevyzněl až tak vážně.Paní Mazzamuro v roli matky byla kouzelná.Všichni byli dobří nikdo nebyl nejlepší a tak to má být.Každý má svou roli v malíku a nikdo tam nedělá křoví s pár štěky.Málokdy mám po skončení filmu takový pocit spokojenosti jako po tomto.Dobrý dabing ,to se zase jednou musí nechat.Kvalitní kamera a režie.Bylo očividné že si natáčení všichni užívají.Tady platí :v jednoduchosti je krása.Bravo Italové! ()
Asi jsem už dospěl a italské komedie mi už nepřipadají tak vtipné, jako dřív. Nebo tahle byla úplná blbost. Raději to nechám na tom, že jsem dospěl. ()
Úsměvná italská taškařice s překvapivým účinkováním bývalé femme fatale pana účetního Fantozziho: Anny Mazzamauro, která zřejmě bude v Itálii něco jako u nás Bohdalka. Druhý díl se dokonce povedl ještě lépe. ()
Taliani vzdy vedeli,ako natocit dobru komediu a v tomto filme to len potvrdzuju,musim pochvalit dobry vyber hercov,fajn namet a aj ponaucenie na konci,na zlepsenie nalady odporucam tuto crazy zalezitost...:-) ()
Oddechovka. Nic víc,nic míň. ()
Věčné téma o tom, kterak chudá rodina k bohatství přišla. Buď honosným děditstvím, anebo, a to je nejčastější, výhrou v loterii. V tomto příběhu je druhé správně. Nutno dodat, že se jedná o italský remake francouzského snímku ´Les Tuche´ (2011), který se do této chvíle dočkal čtyř filmových dílů. Italští tvůrci tedy původní francouzský počin zcela okopírovali, jen tomu dodali ryzí italskou ctižádost a náturu. Filmový společenský střet mezi bohatstvím a chudobou, který bohužel nemá čím překvapit. Vulgární vtípky v kontrastu s luxusním prostředím také nedají si nepřipomenout Bohuše ve snímku ´Dědictví aneb Kurvahošigutntág´ (1992) a to například scénu oběda vesničanů v luxusní restauraci. Značně provařené téma již dokáže vyprodukovat jen omšelý humor, který i přes značnou výřečnost protagonistů a charakteristickou ztřeštěnost rodiny má prostě ohromný problém diváka pobavit. Hlavní myšlenka sice vyzývá k zamyšlení o smyslu bohatství, což je podpořeno řadou nejrůznějších klišé týkající se bohatých lidí, ale toho si asi málokdo všimne. Italové měli do toho dát také svůj pověstný italský humor, kterým by se od francouzského snímku odlišoval, ale bohužel. Spíše tak dojde k nemalému diváckému zklamání. Možná snad potěší přítomnost Anny Mazzamauro, která je známá ze snímků Paola Villaggia týkající se především pana účetního Fantozziho. ()
Velké plus je, že se film nestrefuje jen do chudých a jejich hlouposti, ale i do bohatých a jejich pokrytectví. Nejvíce mě pobavila podpisová tabule za dvě mega. :D ()
Reklama