Režie:
Karel KachyňaKamera:
Jan ČuříkHudba:
Luboš FišerHrají:
Vladimír Menšík, Lukáš Vaculík, Jan Hrušínský, Tereza Pokorná-Herzová, Rudolf Hrušínský, Miroslav Macháček, Zlata Adamovská, David Vlček, Michal Dlouhý (více)VOD (2)
Obsahy(1)
Ve filmu režiséra Karla Kachyni Lásky mezi kapkami deště ožije pražské předměstí Žižkov třicátých let. Seznámíte se s ševcem Vincencem Bursíkem, který sem přišel odkudsi z venkova, aby se pustil do zoufalého a beznadějného boje s baťovskou velkovýrobou. Budete sledovat dospívání a soupeření dvou povahově rozdílných synů Kajdy a Pepana a taky milostné trampoty jejich lehkomyslné starší sestry Věry. Kajda se jednoho dne seznámí s půvabnou dívkou Pájou a začne se s ní scházet v krásné zahradě staré vily, která patří tak trochu záhadnému starému lékárníkovi. Když však Kajda seznámí Páju s bratrem, vše se mění… Ve výtečném filmu, který vznikl v roce 1979 podle scénáře Jana Otčenáška a Vladimíra Kaliny, se objevila řada výborných herců. V první řadě je to skvělý Vladimír Menšík jako švec Bursík, dále Lukáš Vaculík a Jan Hrušínský jako Kajda a Pepan, Zlata Adamovská jako Věra, Tereza Pokorná v roli Páji nebo Rudolf Hrušínský a Miroslav Macháček. (Česká televize)
(více)Recenze (202)
Kachyňa v plné síle stvořil překrásný poetický, lidský film. ()
Překrásný film, který Vám neopakovatelným způsobem dokáže, že život je občas pěkná svině. ()
Film, který dokáže být krásný i pravdivý, bohužel málokdy obojí najednou. 75% Zajímavé komentáře: kinej, Pražák ()
Čím více se Žižkov snaží přibližovat moderní "euročtvrti" ostatně stejně jako celá Praha a vznikají zde pětihvězdičkové hotely, nadnárodní společnosti, domy po rekonstrukci, čekající na svou západní i východní movitou klientelu, ochotnou zaplatit za nájem 1 +1 třeba i 20.000 Kč, čím víc mizí ty pravé žižkovské hospůdky, z parků se stavájí free prostory pro feťáky a žižkovská sounáležitost, kde se všichni mezi sebou znali a pohrdali pražákama je nenávratně v trapu, tím radši podléhám těm nádherným záběrům pravého Žižkova, pravých žižkováků, pravých roštáren, rvaček s karliňáky, vršovičáky ve kterých nebyla nouze o modřiny, odřeniny i rozbité hlavy, tím radši sleduji naprosto uvěřitelnou love storku dvou nesmírně fajn obyčejných mladých lidí. Jsem hrozně rád, že Karel Kachyňa tehle film natočil, protože každý kdo jednou prožil dětství a mládí na Žižkové, má vlastně natočený takový svoje "home video" z této části svého života a tím se krom nás žižkováků už asi nikdo jiný pochlubit nemůže. Všem hercům, kameramanovi a především Karlu Kachyňovi patří za toto všechno mé velké DĚKUJI. ()
Krásný film z prostředí Žižkova,pro mě umocněný tím,že jsem jako dítě mohl sledovat natáčení. ()
Dalsi z rady filmu, ktere potvrzuji vyjimecne herectvi Rudolfa Hrusinskeho - opravdove legendy ceskeho filmu. ()
Tenhle film mi připadá tak nějak... ušmudlaný. Nicméně je tady vynikající Vladimír Menšík. ()
Jedině postava Vladimíra Menšíka povznáší tenhle příběh o nepříliš šťastném osudu několika lidí. Asi jsem příliš velkej cynik, abych dokázal ocenit film o první lásce a to ještě takhle poetické a nešťastné první lásce. Vlastně mě jen zajímalo, co se z toho vyvrbí a tak jsem to dokoukal. Dva staříci-voyeuři na vyhlídce mě rozesmívali a naivní hloupost hlavního hrdiny mi přišla opravdu neuvěřitelná. Herecky je to, jako vlastně skoro všechny trochu kvalitněji obsazené filmy tehdejší doby, vysoce nadprůměrné. A i příběh vlastně byl docela propracovaný. Jen téma a konec, ze kterýho si měl asi každý vybrat to svý, nejsou podle mého vkusu. Každopádně je to ale zábavný snímek, který nás realisticky zavede do konce první republiky, jak ji zažíval jeden mladý kluk. ()
Jsem tak přepínal kanály a teď slyšim, že je tam nějakej Bursík. Tak jsem v první chvíli myslel, že zase ten ekoterorista něco proved, ale tady byl Bursík obuvník. No a film mě docela zaujal, tak jsem se na to koukal až do konce. Jenom jsem teda prošvihnul asi tak úvodních 10 minut, takže jsem nějak nepochopil, z jakýho důvodu Jan Hrušínský s Vaculíkem spolu chrápali v jedný posteli a proč Menšík chodil srát někam na kopec. ()
Forma ano, obsah ne. Menšíkův boj s větrnými mlýny ano, Vaculíkova láska k vulgární milence ne. Šmírující stařečci na zchátralé terase ano, psychedelický bordel... taky ano. Zkrátka a dobře, v podstatě bych chtěla, aby se mi ten film líbil, ale něco se někde nějak zvrtlo, takže se mi skoro až nelíbil. Asi to bylo těmi herci, protože kromě Rudolfa v podstatě nikoho z nich nemám ráda, Tereza mi byla vysloveně nesympatická, Zlatka byla vysloveně dostaň-pěsťově předabovaná (a jestli se mluvila sama třikrát fuj)... Prostě tenhle výlet mě za srdce nechytil ani náhodou. ()
Navzdory tomu, že si Kachyňa čas od času s režimem zadal víc, než je zdrávo a pár titulů v jeho filmografii je poznamenaných politickou angažovaností, patřil až do konce k tomu nejlepšímu, čím československá kinematografie disponovala... A snad právě pro své příležitostné úlitby systému a nesporný talent, který vedl v nejednom případě k festivalovému úspěchu, si mohl dovolit tvořit bez zbytečných kompromisů, se slušným rozpočtem a štábem, který si osobně vybral. Spolu s nepoměrně temnějším společenskokritickým dramatem Ucho řadím Lásky mezi kapkami deště k režisérovým nejlepším filmům, kde jsou přítomny všechny znaky typické pro jeho dílo - špičkové herecké obsazení spolu s pečlivým typovým výběrem herců, poetičnost, výborná kamera a hudba dokreslující retroatmosféru pozdních třicátých let, široká škála podpůrných technických prostředků k navození dojmů, jako je použití filtrů, alegorických symbolů či emotivních prostřihů do šantánu, kde jednotlivá kabaretní čísla vystihují měnící se náladu společnosti. Tohle je vysoká škola režijní práce a drtivá většina filmů polistopadové éry jeho úrovně bohužel nedosahuje. Dokonce i tam, kde to zdánlivě vypadá na filmovou slabinu, jako je obsazení nezkušeného Vaculíka a filmové novicky Terezy Pokorné s jejijch naivním a v přípodě Pokorné dokonce místy lehce toporným hereckým výrazem, přispívá tato volba nakonec k ještě autentičtějšímu filmovému dojmu. Kachyňa skvěle střídá tragické momenty s komickými, romantiku první skutečné hrdinovy lásky s přízemně tělesným přístupem svého bratra v oblasti partnerských vztahů. Celkový dojem: 95 %. Svět starých žižkovských uliček a jejích pavlačí se spoustou bizarních lidských figurek je možná trochu vyretušovaný, ale tak to přece u vzpomínek na dětství a dospívání má být... ()
Snímek nabízí sympatického naivu Kajdu, jeho proti proudu bojujícího otce, rozhovory postarších šmíráků, dlouho úsměvnou lásku dvou mladých lidí a hlavně moc příjemnou nostalgickou ATMOSFÉRU (lví podíl na ní má Fišerova hudba), vůbec největší devízu tohoto filmu. Jinak popravdě řečeno, čekal jsem trochu tragičtější vyústění, ale tento závěr se mi nakonec líbil, trochu mi připomněl zlomek pocitů po dočtení Černého obelisku (tedy bez toho náležitého rozloučení). Silné 4*. ()
Podobně jako v nepříliš známých Vracenkách se vzpomíná na dětství přes filtry nostalgie, které umí zadržet ledasco špatného a pak jako most k dospělosti přichází na řadu první milostná vzplanutí, co sice nikoho nespálila, ale někde v nitru pořád ještě doutnají.. Mezi šesti větami osobité poetiky, obskurních postaviček, hořkosti a úsměvu je potřeba vyzdvihnout dva špičkové herecké výkony. Menšíkův prťavec bojující s konkurencí, ztrátou a vlastní slabostí a Hrušínského voyeurský majitel zakázaného ovoce, který uměl vypovědět vše jen pouhým pohledem.. ()
Fantastické herecké výkony Vladimíra Menšíka, Lukáše Vaculíka a Jana Hrušínského dělají z tohoto filmu jeden z těch mála československých filmů, ke kterým se budu stále a stále ráda vracet. ()
Kdyby to nemělo tu ošklivou nálepku Zlatého a zlatějšího fondu, mohla jsem si to znovuobjevit dříve. Neb skvělou návštěvu bičifónu si pamatuji z dětství a nasměrovala mou lásku k přítmí kinosálu. Navíc je to pěkná sprosťárna, výprava už skoro odpovídá době děje a kromě toho je tu široko daleko jediná možnost pro masy shlédnou kus Manželství pod drobnohledem. A ani bych v tom nehledala Otčenáška. ()
Film, jehož atmosféru krásně vystihuje sám název. Nádherným způsobem zachycená poetika prvních lásek a vše s ní spojené. Film jemný, humorný, melancholický, ale při nárazu na skutečnost o to víc trpčí, stejně, jako to divoké víno. Kachyňa měl myslím štěstí i při výběru vedlejšího motivu, souboj ševce v podání Vladimíra Menšíka s Baťovským gigantem se určitě líbil režimu, přitom však celkem věrně zrcadlí sociální situaci v 30. letech. ()
Pěkný film o nelehkém dospívání za nelehké doby. Příběh ševcovského soukromníčka Bursíka (Vladimír Menšík), který svými výrobky svádí marný boj proti Baťovi a jeho dvou synů, staršího Pepana (Jan Hrušínský) poněkud hrubšího zrna a mladšího jemného Kajdy (Lukáš Vaculík). Líčí jejich životní slasti a strasti (první lásky, sklamání, seznamování, kamrádství) v průběhu třicátých let. Karel Kachyňa nezlamal, jedná se o jeden z jeho nejosobitějších filmů. Vladimír Menšík předvádí jako vždy excelentní výkon stejně jako Jan Hrušínský a Lukáš Vaculík (ti své výkony z tohoto filmu nikdy nepřekonali). 83%. ()
Kdyby Vladimír Menšík o čtyři roky později (nedejbože) nenatočil film Jako kníže Rohan, byl by právě obuvník Bursík, drsný, ale spravedlivý chlap bojující všemi prostředky s nepřízní osudu a s Baťou, jeho nejlepší nekomediální rolí. Vážně. Jakkoliv výborní jsou ostatní herci (a že tedy jsou, dokonce i Jan Hrušínský), je to především každá minuta Menšíkova rváče, co dělá z Lásek mezi kapkami deště opravdu velkou podívanou. Na první pohled možná nenápadný, ale o to silnější film. ()
"Co bylo není...a co zústavá jsou vzpomínky. Na lásky, hořkosti a nedozralé hrozny..." K. Kachyňa vie robiť filmy a každý jeho film si v tv rád pozriem. Boli časy keď obuvníckeho živnostníka zlikvidoval podnikateľ Baťa. A podnik Baťa a nielen on je dnes zase drvený lacnou čínskou produkciou. Postava obuvníka sadla V. Menšíkovi výborne. Bavil som sa na jeho roli prísneho otca, ktorý len neustále pokrikoval a vydával povely jak Mussollini. Aj keď je tu postáv dosť, Menšík na seba strháva zaslúžene pozornosť i vďaka dobrým radám do života a vydareným hláškam - "Já bych to nejradši polil benzínem a zapálil..." Romantická rovina príbehu medzi mladým L. Vaculíkom a T. Herzovou funguje tiež dobre. Ja by som na ich mieste to hrozno dávno zožral...80%. ()
Pěkný poetický příběh o lásce v 30. letech. Film je dobře natočen, má atmosféru, ale nad tím vším stojí herecké výkony velikánů jako Menšík či Rudolf Hrušínský, ovšem potěší i Vaculík. Místy velmi příjemný snímek, jindy zase smutný, zkrátka takový ze života. ()
Reklama