Režie:
Jiří SvobodaScénář:
Jiří SvobodaKamera:
Marek JandaHudba:
Jiří ChlumeckýHrají:
Ondřej Vetchý, Miroslav Donutil, Zuzana Stivínová, Lenka Vlasáková, Viktor Preiss, Tomáš Töpfer, Petr Štěpán, Vítězslav Jandák, Ondřej Malý, Jan Novotný (více)Obsahy(1)
Příběh muže, který dokázal uskutečnit sen o samostatném státě navzdory monarchii i snahám uchýlit se pod křídla carského Ruska, a který také napsal text prvního zákona nově vzniklého Československa. Ve filmu se názorově střetnou Kramář a Rašín, přesto se oba sejdou v jedné vězeňské cele a nakonec i ve vládě nově vzniklé republiky. S tou bývají nejčastěji spojováni Tomáš Garrique Masaryk a Edvard Beneš, zatímco další, neméně důležité osobnosti, zůstávají v jejich stínu. (Česká televize)
(více)Recenze (126)
Film, který bohužel není tolik záživný. Je to v podstatě dějepisné převyprávění historických faktů. Mě osobně to nevadí, protože mám historii rád a čím je film věrnější skutečnosti, tím jsem šťastnější. Ovšem musí mít i tak hlavu a patu. Vykreslení Maffie jako spolku, který byl vedený úzkou skupinou lidí a zatčením Rašína v podstatě končí (jak to ve filmu vyznělo) je amatérské a historicky nepřesné. Ondřej Vetchý je skvělý herec (stejně jako Miroslav Donutil), ale co je to platné, když místo emoční vazby k jeho osobě se film orientuje hlavně směrem převyprávět další fakta z dané doby a o postavy se starat až ve druhé rovině. Atmosféra života za Rakouska-Uherska v dobách Velké války je přitom napjatá tak, až mi to připomíná snímky z Protektorátu. Takže palec nahoru za Vetchého, Donutila a Töpfera (výborná role přímo na jeho tělo), snahu o historickou věrnost a atmosféru. Palec dolu za preferování historie před budováním vazeb na hlavní charaktery, málo života Rašína za dob prvních let samostatného Československa a přílišná orientace a dávání prostoru většímu množství zbytečných vedlejších charakterů. 65% ()
Jiří Svoboda si tentokrát scénář napsal sám a bohužel nám ve filmu neukázal Rašínovo působení jakožto ministra, což je škoda. Dost se mi to líbilo, v historii nejsem zběhlý, ale jak technická stránka, tak herci na výbornou - Vetchý trochu patetický, což ale vzhledem k tématu nevadí, Donutil je jako Kramář, který překvapeně zjišťuje, kam se to dostal, přesný, Töpfer se v té roli slizkého vyšetřovatele přímo vyžívá. Národovecké a nekompromisní, občas je to potřeba. 70%. ()
Vůbec nerozumím tomu, proč seriál neměl tři díly, s tím že ten poslední by ukázala činnost Rašína v první vládě. V tomto případě to mělo skončit vznikem republiky a ne tím epilogem neb to působí zmatečně. První díl mě moc nevzal, nebyla tam divácka přísada dramatičnosti událostí, takový bezkrvený dokumentík, ovšem druhej díl to je jiná káva, hodně se mě líbilo to zaměřená na chování spolustraníků když byl K+R v kriminále, možná by tam chybělo i víc dialogů mezi Rašínem a Kramářem, protože Mirek Donutil i Ondra Vetchý byli hodně dobrý. U Ondry při jeho vztahu k naší zemi nepochybuji, že tuto roli studoval velmi pečlivě a Mirek Donutil se mě líbí víc a víc. Hrozně se těším jak zahraje Gustava Husáka. ()
Když máme těch sto let od založení Československa, tak by byla škoda z toho něco nevymáčknout a televizně nás něčím nepotěšit, že? Česká Televize mi s tímto přístupem udělala radost a Rašín je jeden z těch bodů, které stojí za to vidět, aniž by Vás film měl urazit. Velkou devízou tohoto dvojfilmu jsou herci. Vetchý a Donutil se tu vysloveně našli a ukazují herectví v té nejčistší podobě. Škoda, že je to ale na můj vkus až moc divadelní a moc komorní. Nicméně je pravda, že u podobného filmu to udělat ani jinak nešlo. Přiznávám tedy, že o Rašínovi jsem toho příliš nevěděl a zde jsem musel hodně špiclovat uši, abych se v daném období neztratil. Tudíž standardní plusy, ale i mínusy podobného filmu. Celkově vzato ale pořád příběh, který si rozhodně zaslouží pozornost. ()
To je přesně ten typ filmů, které jsou už dnes, co se týká dějin pro mnohé nezáživné. Proto je zapotřebí hodně velkého umu, aby byl divák vtažen tak, aby se nenudil, přemýšlel a pak se šel třeba mrknout na historii víc do hloubky, jak to někdy dělám. Lituju, ale přiznávám, že jsem se místy silně nudila, nic mě nenutilo vrhnout se do googlu a to je podle mě velká škoda. Mám ráda Vetchého, který se snažil dát své postavě maximum, nicméně pro mě byl tentokrát Miroslav Donutil ten, který to z mého pohledu hrál naprosto bezkonkurenčně skvěle. Velká škoda, zřejmě byla chyba ve zpracování, jinak to nevidím. ()
Není to dokonalé, ale je to nadějné. Uvidíme po druhém díle. Tak po druhém díle můžu konstatovat: líbilo, ale ten konec, který je tam jako takový přílepek, by spíš vyžadoval celý další díl. Celkově solidní TV práce, jen bych vytkl možná až příliš konfrontační naivitu Kramáře v porovnání s dle filmu racionálním Rašínem. I Rašín byl totiž (v určitých ohledech také naivní) idealista, jen jiného zaměření. ()
Díky všem těm oslavám událostí před 100 lety se i s dnešními filmy můžu cítit podobně, jako když si sleduju první filmové oslavy Československa. Všechny ty spektákly jako Za svobodu národa nebo Za československý stát mají pokračování. Jen s tím rozdílem, že dneska už zřejmě nevznikne další cyklus oslavující legie (ve stylu Medka, Kopty nebo Langera). K výročí republiky máme Sarajevo, Rašína, Hovory s TGM, Jana Masaryka... a je jen málo novodobých mýtů, které si nehýčkáme. České století je za námi. Sice už neslzíme s F. L. Věkem a Sňatky s rozumu nad oslavou českého slova a českého divadla, ale je možné si idealizovat Muže 28. října 1918. Bude příležitost vedle Rašína vyzvednout i roli Antonína Švehly, Jiřího Stříbrného, Vavro Šrobára a Františeka Soukupa? Necháme se překvapit. ()
Hlavní problém současných historických televizních filmů vidím ve snaze pojmout širší souvislosti a předložit je divákům učebnicovou formou. To se u Rašína naštěstí nepotrvdilo, druhá část je mnohem víc osobvnější a dotahuje jedničku do logického celku. ()
Režisér Jiří Svoboda už nemá handicap ve formě Michaela Kocába a jeho hudby. Jinak odvedl slušnou práci. Ondřej Vetchý a Miroslav Donutil herecký exceluji. Pěkný televizní dvojfilm ke 100 letů vzniku republiky o politikovi, který se přičinil o vznik republiky a přitom je v této historické úloze zapomínán. ()
Kramář... Kramář... safra není nějaká Kramářova vila? Rašín...herdek...Rašín...jo, vždyť v Praze je nějaké Rašínovo nábřeží! Švehla, hmmm Švehla...nejmenuje se na P15 ta hlavní ulice protínající Hostivař Švehlova??? Pro většinu normálních Čechů jsou tato jména jen názvy domů či částí Prahy... Málokdo si však dnes uvědomuje, že za těmi názvy jsou skuteční lidé, kteří se obrovsky zasloužili za vznik našeho samostatného státu. Je dobře, že někdo sebral odvahu a pokusil se tato dnes již encyklopedická jména zhmotnit v čase, kdy žili, kdy nevěděli zda jejich konání bude úspěšné či nikoliv a zda neskončí žalářem, či daleko hůře. Tak jak se válka začala jevit čím dál složitější a neporazitelná RU armáda začala být chvílemi porazitelná či od ní množství Čechů hlavně na východě dezertovalo, protože nechtěli střílet na bratry slovany začala doma houstnout atmosféra. Zatímco ve Švejkovi se smějem hostinskému, který byl Breschneiderem sebrán za větu ,, mouchy sraly na císaře pána'', případně v Hospodě na mítince se smějeme podobnému, v Rašínovi nám rázem úsměv ztuhne. Tady totiž končí bžunda, tady se jede podle skutečnosti. Stačilo se trochu opít, říci, že Rus už se blíží a že je to s monarchií v háji a pak už jen stačil nějaký Bretschneider nebo jiný dobrý Čech co dotyčného udal a v krajním případě vojenský prokurátor napařil špagát... A nepomohlo vám nic. Zatímco někomu přišlo ve filmu zdrcující to množství postav, často dnes neznámých jmen (pro někoho) i hafo dialogů, mně osobně to přišlo slušně natočené s důrazem na kvalitní ztvárnění dobové atmosféry. Měl bych snad jedinou výhradu a tou byl mladý Dr. Beneš. Plesla má rád, umí zahrát cokoliv, ale na Beneše mi typově neseděl a hlasově také ne. Chápu ale, že to je pro leckoho naprosto zanedbatelná věc. Rozhodně je dobře, že něco takového vzniklo. Ti mužové si tu připomínku zaslouží! Těším se nadruhý díl ! * * * * ()
Bývaly doby, kdy Jiří Svoboda točil velmi dobře, na stará kolena se z něj stal nudný rutinér, který natočil velmi snadno zapomenutelnou televizní inscenaci. Herci jedou na půl plynu, jediný, kdo si roli evidentně užívá, je Tomáš Töpfer, na něj byla radost koukat. Zbytek je však umělecká mizérie. ()
Rašín jako superchlapák? U mě dobrý. Nevzpomínám si, že bych měl od doby jeho pravého opaku Luňáka z Vetchého takový požitek. Že je to v rámci povrchně líbivého (a hagiografického, jak výstižně podotýká raroh) medailonu bez svébytné kvality, mě netrápí, neboť kde není očekávání, není zklamání. Ale prosím, aspoň ve filmech odehrávajících se před 100 lety mě netýrejte tím invazivním plevelem "pokud" všude tam, kam v čemkoli jazykově příčetném patří prosté když, jestli, -li. ()
Ondřej jako vždycky super a ostatním se to taky povedlo. ()
První díl byl docela slabý a působil neživotně. Ale druhý díl díky hereckému souboji pánů Vetchého, Donutila a Töpfera konečně nabídl nějaký důvod, proč film dokoukat. Začít od atentátu mi přišlo jako dost laciný nápad, zvlášť když se v celém filmu divák prakticky ani nedozví, proč k němu došlo. Vyzobat z něčího života jen drobky a zbytek ať si divák někde zjistí? To prostě nefunguje... (50%) ()
Celkom som sa na to tešil, ale tak ako Rašín ostal v tieni Masaryka a Beneša, tak ostal tento film takmer v zatmení. Pre bežného diváka ide o politickú nudu, kde len pozerá na nejaké známe postavy z mladej československej histórie a bez znalosti historických reálií sa stráca. ()
Nikdy bych nevěřila, že to napíšu, ale jediný, kdo v tomto filmu chvíli normálně srozumitelně artikuluje, je Jandák. A to je divné. Vetchý tam cosi drmolí, oslovují se nějakými přezdívkami nebo zdrobnělinkami, které se do snímku nehodí... dvacet minut a stačilo. Přepínám na Dva muži ve městě. Druhý díl jsem si ani nepustila. ()
Chybí tady Rašín jako dvojnásobný ministr financí, autor dodnes ceněné měnové reformy i prorocké myšlenky „Kde hrozí bída, tam hrozí socialismus, a kde hrozí socialismus, tam hrozí bída“. Schází Rašín jako významný hráč politické scény prvních let Československa. Ovšem snímek se drží zadání „ke stému výročí samostatného československého státu“, jako by po 28. říjnu 1918 už nebylo o čem vyprávět, a v líčení předcházejících událostí střídá prakticky dvě metody vedoucí k pocitovému zážitku někdejších televizních inscenací, jmenovitě rekonstrukci a disputaci. Nosnou část tvoří debaty Rašína s Kramářem, zejména drobné půtky o větrání či stolování za mřížemi, zábavné už zdvořilým jazykem, i jejich tiché soupeření, kdo déle odolá vyděračským nabídkám. Bohužel rozhovory jsou budovány v duchu školní zkratky, aby ozřejmily, kdo je ateista a kdo věřící, kdo spoléhá na západní mocnosti a kdo na Rusko, kdo je pro samostatnost republiky a kdo pro její začlenění do slovanské říše, případně jakou roli mají v chystaném převratu jiní, od Masaryka přes Beneše po Šmerala. Nechybí klišovité výjevy jako střelba do hladovějících včetně dětí s panenkami. Potěší oba hlavní aktéři, pokušitelská úloha Tomáše Topfera, nápaditý střih i podprahový tón, jak sladce si žijí dnešní politici proti otcům zakladatelům. ()
Hagiografie radikálního nacionalisty. ()
Nejprve filmařsky - na TV film vynikající výprava, nijak přeplácaná jako v Prvním století, uvěřitelně uměřená, herci se rovněž snaží a kamera mne příjemně překvapila. Profesionalita na úrovni. Díky tomu dávám o jednu hvězdu víc, protože dějově aby si člověk během sledování filmu googlil, kdo je kdo, třeba jsem až z Wikipedie zjistil, že Kramářova žena je Ruska - ve filmu mi to nijak moc nepřišlo, jen jsem se divili ruským tanečnicím, jestli snad nešlo o cílenou provokaci Němců a a Rakušáků. Postavy jsou. Tak nějak existují. Rašín mi připomíná supermana, zvláště když Vetchý ukáže své svalstvo, a i ostatní ,ilují své manželky, nikdo nemá snad zápornou vlastnost.... Divné. Líbí se mi, že příběh se soustředí na zajímavé zápletky a jednu celkovou, konspirační zápletku (jen netuším, proč se neřekne, že její název byl Maffie), a ve druhém dílu čekám postupné rozuzlování, jak se bude měnit politická situace. Nu a celkově se mi líbí několik věcí - za prvé je vidět, že politika je svinstvo už léta, za druhé, že namyšlenost politika může být rychle sražena, za třetí, že politici se někdy mohou chovat jako naprosto neschopní amatéři, a nakonec to, že sice všem tehdy šlo o slovanské ideje (ti by dnes koukali!), ale i tak se našli lidé, kteří pěstovali řiťolezectví směrem k vládnoucí mocnosti, že mám pocit, že mnozí současní politici si z toho vzali mustr. Uvidíme, co druhý díl, pak samozřejmě upravím hodnocení i komentář. Jo, jinak zvukaři opět mizerní (nevěřím, že herci zapomněli mluvit), a kdo dělal titulky pro neslyšící, měl by se vrátit do školy a doučit se český pravopis. --- EDIT po 2. díle: Nakonec dám raději silné tři, než slabé čtyři hvězdy. Rašínově působení po konci 1. sv. války po atentát na něho bylo věnováno málo prostoru, chtělo by to třetí díl. Ale i tak seriál počítá s tím, že spoustu věcí divák prostě VÍ, takže pro ty, kdo neví, což myslím bude většina včetně mne, je děj tápáním ve vztazích, kdo je kdo, proč, co, kde, co se děje, proč se střílí u pekařství... Jinak solidní filmařské řemeslo, režie, výprava, to platí, i herecké výkony, jednotlivé scény mají skvělou gradaci a pointu, ale celkově na sebe navazují velmi volně nebo vůbec. Skvělý komentář má Mile nebo Dobrý člověk.. ()
Škoda premárnenej príležitosti ukázať z dejín menej známe osobnosti českého národa. Príliš akademické debaty s niektorými topornými dialógmi nemohli diváka vtiahnuť do deja, akoby si tvorcovia želali. A herecké výkony všetko zachrániť nedokázali. Tvorcovia zostali na polceste, očakával som plnohodnotnejšiu prácu. ()
Reklama