Režie:
Cédric JimenezKamera:
Laurent TangyHudba:
Guillaume RousselHrají:
Jason Clarke, Rosamund Pike, Jack O'Connell, Jack Reynor, Mia Wasikowska, Geoff Bell, Enzo Cilenti, Thomas M. Wright, Oscar Kennedy, Volker Bruch, Barry Atsma (více)VOD (4)
Obsahy(2)
Snímek Smrtihlav se od většiny předešlých filmových zpracování s tímto tématem liší. Z výrazné části se totiž zaměřuje také na opačnou stranu barikády na samotného Heydricha. Ten zde není pouhým předmětem atentátu, ale důležitou aktivní postavou. Vedle příběhu Československých parašutistů sleduje film Smrtihlav i jeho život, vzestup a kariéru, kterou ukončil jako jeden z největších prominentů Třetí říše. Nejnovější verze atentátu na Heydricha tak ukazuje nejen hrdinství, ale i nelítostné zlo, proti kterému je namířené. Právě k tomuto pojetí odkazuje český název stejně jako na fakt, že Heydrich byl jedním z inženýrů takzvaného Konečného řešení židovské otázky. (Bontonfilm)
(více)Recenze (340)
Smrtihlav začíná velmi dobře a první polovina mapuje osobu Heydricha, jeho počátky kariéry a jistý náhled na události z jeho perspektivy. Chtělo to místy větší propracovanost a zrychlené skoky z jednoho období do druhého místy filmu ubližují. Od půlky film dostává úplně opačný spád, kdy se dosavadní průběh hodí za hlavu a na novo začíná jiná zápletka, kolem operace Anthropoid s jinými hrdiny. Problém je, že nedávno šel do kin film Anthropoid a nedá se ubránit srovnání. Do puntíku se odehrává to samé ve zkrácené verzi, ve které však nefungují pokusy o drama, vztahy mezi postavami a celé to působí o dva levely hůř, než zmíněný film. Hlavně se vše děje přes kopírák a samotná postava Heydricha je odsunuta na vedlejší kolej a využita minimálně. Nevím, zda to brát jako pokus životopis chladného, bezohledného člověka, kdy tvůrci v polovině zjistí, že nemají dostatek materiálu a snaží se slepit dvě povídky do jedné……5/10 ()
Film bez réžie. Bez názoru, nálady či pocitu. Akoby ste nechali čisto technického kameramana sfilmovať scenár. Prvá, možno zámerne studená a odmeraná polovica sledujúca Heydricha, je aspoň zaujímavá - real life vrahovia podobného kalibru budú vždy dokumentaristicky vďačnou témou. Druhá polovica ale nemá ani postavy. Má iba nejaké beztvaré figúrky, ktorých pohyb sleduje s rovnakým odstupom ako Heydricha - pričom majú byť naopak kontrastom k jeho chladnému démonizmu. Finále obdobne nemastné neslané, bez štipky napätia. Anthropoid : Smrtihlav prekvapivo 4:2. ()
Vy, co si budete při čtení myslet, že už mi totálně jeblo, vězte, že pořád beru prášky na příčetnost a jen jsem se nechal inspirovat originálním názvem filmu. Takže si během slabikování pusťte na pozadí Crash Test Heydricha. Žil - kdysi úchylný nááácek / co svět židů zbavoval a s Ádou kámoš byl / až jed - nou pár Čechů nasral / a Gab - čík s Naďmárošem mu členství v SS smázli. / Doteď neštěk po něm ani pes / ale pak Antropoid vyleééz // HHhH HHhH // Teď - všichni se můžou póósrat / kdo lepší film natočí, jak Reiny potkal zmrd / ve kte-rých nějaky kokot / s agli – ckým přízvukem khurva a Váklav říká. / Stejně nejlepší je Atentát / tak ať se jdou Briti vysraáát // HHhH HHhH // Chu – dák ubohý divááák / co dvakrát ročně na to samé čumět musí furt / to – se khurva lehce přejí / ob – zvlášť, když to celkem za piču stálo. / Antropoid o dost lepší byl / tady dramaturg notně pil lí-íííh // HHhH HHhH // ()
Pro mě už je nepochopitelné jen to, že se v Hollywoodu nedokázali domluvit a schválili si příběh atentátu na Heydricha rovnou dvakrát, časově takřka za sebou. A opravdu bych se chtěl zdržet porovnání s Anthropoidem, ale tady to prostě jinak ani jít nemůže. Takže nejdříve plusy. Ty jsou, už z podstaty věci, hlavně v první půlce filmu, který se překvapivě zaměřuje hlavně na Heydricha. Neřeknou nám nic nového, ale za to je zajímavé tento příběh vidět z trošku jiného úhlu. Stejně tak se musím přiznat i k tomu, že mi sedli herci hrající postavy atentátníků stejně tak, jako závěrečná scéna, která mi nepřišla tak epická, jako u Anthropoidu a možná byla dokonce i daleko úhlednější. Další věc je i hudba, která tu byla opravdu dokonalá. Teskné piáno tu vytvářelo přesně tu atmosféru, kterou si film zasloužil. Nicméně, co se týče negativ, a zde s tím mám opravdu velký problém, tak to nutno podotknout, že tu Praha vůbec nepřipomíná Prahu. A to se přitom tvůrci různými plakáty a popisky v češtině opravdu hodně snažili. Každopádně uznávám, že zahraničnímu divákovi je tohle stejně u prdele. Mně ale ne. Stejně tak mi nejsou u prdele ani historické nepřesnosti, které byly stejně marné i v Anthropoidovi, ale zahraničnímu divákovi jsou také u prdele. Celkově vzato tak musím říct, že mi tento film vyznívá o chloupek slabší, ale kdyby se spojili, asi bychom se dočkali jedinečného a nezapomenutelného díla, který ve válečné kinematografii nemá obdoby. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA ║Tržby Celosvetovo $703,000▐ O niečo dejovo obširnejšie podané než Operácia Anthropoid ale v konečnom výsledku tiež uspokojilo len tak aby sa nepovedalo, či že priemer. Ide skôr o rutinnú réžiu, rovnako tak herci nedajú nič viac na vrch, určite od Jasona Clarke by som čakal o niečo viac. Na druhú stranu zopár úsekov tu má celkom slušný podmaz. /videl v kine: 55%/ ()
Dálně východoevropský prdelákov, kde hlava na hlavě dřepí vychlastaní Slované ve svátečních adidaskách a diskutují, kdo dá za hospodského patnáctiletou Madlu stováka tentokrát, v civilizovaném člověku samozřejmě žádné vlastenectví vzbuzovat nemůže, a proto když už se naskytne nějaký potrefenec, který je ochoten za tuhle díru teoreticky i položit život, je třeba kultivovanému Zápaďanovi toto jeho pomatení mysli vysvětlit touhou co možná nejdřív svobodně emigrovat, a coby očividný patriot si tak nárokovat svou pravou totožnost, tj. Američana. Pokud se člověk zrovna nechce těch několik málo vteřin chlámat tomuhle roztomilému a tolik typickému infantilnímu narcismu, může si tu všeubíjející a dramaturgicky nesoustředěnou nudu krátit tak leda vzdycháním po nesrovnatelně střelenější, a tím pádem zábavnější Lídě Baarové. A ne, dávno obehraný střih na divoce přirážející náckovské půlky to z hlediska komičnosti fakt nevytrhne. ()
Ten film to bude mít u nás těžké, ale rozhodně je lepší než Anhropoid. Sice je míň historicky přesný, ale taky se mnohem víc snaží dodat kontext - proto jsou potřeba všechny ty zkratky. Kontext je navíc vyprávěn obrazem a v ději, ne jako náhodné expoziční seance u snídaně v Anthropoidu. Považoval bych nejen proto, ale i z principu za pitomost rámovat reflexi Smrtihlava jako výčet historických nepřesností, které beztak v porovnání třeba se Schindlerovým seznamem vůbec nejsou zásadní. Je jedno, jestli je klukovi deset místo osmnácti. Je jedno, že postavy umírají o deset metrů jinde, než umřely ve skutečnosti. Je, proboha, úplně jedno, jestli se na konci střílí z jiného typu zbraně. Tohle není ta historie, kterou historické filmy potřebují dodržovat, pokud se nedefinují jako dokudramata - fetišistické lpění na imitování každého detailu nemá žádný užitek, Nevadí mi ani mírná teatrálnost, která je nutná, když při té změti informací má divák zároveň něco cítit k postavám. Jediná vážnější výtka z mojí strany je, že když v polovině stopáže nastoupí parašutisti, Heydrichova linie se takřka opustí a dosavadní protagonista se přestane vyvíjet - ten přesun pozornosti sám o sobě byl ok nápad, ale nebyl dobře zrealizovaný a film tak působí jako dva díly válečného seriálu puštěné za sebou. Ale jinak ok - cítil jsem nějakou tu emocionální účast, což se mi u Ellise nestalo. I když bych samozřejmě radši syrovější drama s hlubokými postavami - ale člověk nemůže mít všechno.. 3 a 1/2 PS: Možná se natáčelo v Budapešti, ale na rozdíl od Anthropoidu ten film vypadá, že se odehrává ve skutečném prostoru, a ne dvou mrtvě vypadajících ulicích, kde lidé trpělivě čekají, až odjedou filmaři, aby se do nich mohl vrátit život. ()
Chcete-li zobrazit historickou událost ve filmu, máte dvě možnosti. Za a) ponořit se do odborné literatury, archivů, poradit se s historiky, vyslechnout očitá svědectví a pak se to pokusit převést do příběhu. Nebo za b) svěřte to Hollywoodu. Potenciálně zajímavé pojetí známé historické události tentokrát z obou stran, k tomu kvalitní literární předloha a přesto takové - no takové. Dobré slovo ztratím snad jen za hudbu (včetně toho roztomilého prozpěvování československé hymny s anglickým přízvukem). Thompsony v rukou československého odboje nebo kulomet vzor 26 v kostele (o jiném rozmístění vojáků a o tom, že jich je šest místo sedmi nemluvě) jsou to nejmenší, co by se dalo kritizovat. Nechám stranou historické lapsy, ostatně do těch se bude obouvat kdekdo, a natvrdo řeknu, že to nefunguje jako film. Děj je nesourodá skládačka epizodek rozdílné kvality i ražení, některé z nich vypadají jako modernější verze jugoslávských odbojářských kousků, další připomínají Hitler: vzestup zla s Carlylem (hlavně ty z počátku Heydrichovy kariéry), do toho přijde rodinné melodrama a občas se tvůrci pokouší o scénu ala Jdi a dívej se. A protože jsme v americkém filmu, minimálně jeden z hrdinů samozřejmě sní o tom, že se po válce odstěhuje do Amíkova, což nám neopomene zopakovat asi třikrát. Ve výsledku to nejde brát vážně ani jako historickou rekonstrukci ani jako válečný film sám o sobě. Jak už jsem napsal u traileru, chudák Binet ani neví, co vlastně napsal. Jestli je to přece jen v něčem pozitivní, tak v tom, že mohu o to víc ocenit práci tvůrců Anthropoidu (o Atentátu pochopitelně ani nemluvím). Jeho chyby jsem v komentáři zmiňoval, ale přesto je z filmu vidět respekt ke skutečnosti a zároveň je to zkrátka lepší film jako takový. ()
V době premiéry jsem si Smrtihlava vyhodnotil jako ztrátu času, ale když se po letech objevil v nabídce televizního vysílání, zvítězila zvědavost, zda si tak příkrá hodnocení a jedovaté hodnocení filmových fanoušků opravdu zaslouží. Inu, zaslouží. Zdůrazňuji, že jsem vůbec neřešil historickou věrnost zobrazovaných událostí, bral jsem to prostě jako žánrový film hollywoodského studia, které chce bavit a oslovuje globální publikum, kde je jen minimum poučených a zasvěcených diváků orientujících se v historických událostech 2. světové války. Snímek ale troskotá v tom, že neví, čím chce být, respektive Jimenez se do něj snažil nacpat úplně všechno. Povrchní psychologii, romantiku, dobrodružství, válku, politické drama atd. Nesedí to jako celek a chybí tomu jakákoli atmosféra i nějaké výrazné zapamatováníhodné herecké výkony. Pokud v několika momentech film pobaví, je to kouzlo nechtěného. Třeba když parašutisté po seskoku zdolávají alpské štíty nebo když překvapené německé vojáky při pokusu o vniknutí do skrýše parašutistů přivítá kulometná palba. Dá se to vidět a dokážu pochopit i tři hvězdičky, ale dobrý film vypadá úplně jinak. Celkový dojem: 35 %. Taková Valkýra je případ hollywoodského bijáku, který zázemí velkého studia dokázal využít k něčemu pozitivnímu. Smrtihlav je pravý opak. ()
Dokud Jimenez vypráví o vzestupu nacistického arcimonstra, má to svou tvář a docela i působivost, ale od seskoku parašutistů začnou z výšky padat nesourodé střepy, co všechno pod sebou rozbijí. Snaha zasadit vše do širšího kontextu se minula účinkem a zůstal jen scestný historický film, jehož kompaktnost je rozstřílená jak kůr v kostele svatých Cyrila a Metoděje. A to buďme rádi, že ze zákristie nevyjel v tanku farář Václav Čikl.. ()
Anthropoid i Atentát se v lecčem zcela vědomě odchylují od faktů a je třeba respektovat tvůrčí licenci a ptát se nikoliv potom, proč má padák jinou barvu, ale jakou funkci tato změna ve filmu má. Pokud tedy nemluvíme o jednom z prvních zpracování atentátu, kterým byl Hitler’s Madman (1943), v němž útok probíhá v lese a Heydricha zastaví žena na kole :). Tady je jasné, že tehdy nebyl dostatek informací. Smrtihlav se svou strukturou narace zásadně odchyluje od tradičního vyprávění, což může na některé působit poněkud neumětelsky. Opak je však pravdou, neboť snímek vykazuje promyšlené postupy uměleckého filmu, kdy si například musíme kvůli výpustkám domýšlet děj. Snímání pak vykazuje zřetelné impresionistické rysy, protože sledujeme spíše pocity a nálady než jen řetězec událostí, v němž jedna scéna zřetelně navazuje na další a osudům zásadních postav se dostává rozuzlení. Mnoho figur z odboje se ve filmu jen jakoby míhá nebo jejich osud sledujeme v závěrečné krátké montáži beze slov, kterou doprovází vážná hudba. Většině scén vévodí klavírní, houslové či varhanní skladby, které téměř vždy vhodně dokreslují atmosféru dané scény, aniž by zneužívaly tklivých melodií pro otravný patos. Heydrich ani na smrtelné posteli nepřichází se zásadním prozřením, jeho ženě se nedostane uspokojujícího ujištění. Scéna končí horečnatým pohledem na rozmazávající se obličej Himmlera a jeho děsivý knír./// Ani Jimenez se vedle režisérů Sequense a Ellise v závěru nevyhýbá touze po větší akci, když parašutistům dává do ruky automatické zbraně a šíří tak mezi diváky letitý mýtus dál. Vhodnou změnou příběhu však byl důraz na vznik přátelství Gabčíka a Kubiše, které tak rámuje film skrze neověřitelnou historku o jejich setkání. Tato volba pak má zcela logicky za následek, že oba muži končí svůj život bok po boku v kryptě, ač realita byla odlišná. A na závěr jeden historický fun fact. Heydrich, respektive jeho řidič, by za předjíždění zleva (tramvaje č. 14 dostal) nejmíň 7 bodů. Poučení? Předjíždět se setsakra nevyplácí… 70 %. [Kino] ()
Nejlepším ztvárněním stále zůstává Sequensův ATENTÁT. Film se měl věnovat buď Heydrichovi, nebo českému odboji a jeho kontroverzní akci. Také scénář a režie by zasloužily náležité propracování. A respektování alespoň základních historických dat a faktů. ()
Strašně rád bych měl možnost vkládat obrázky do komentářů. Konkrétně obrázek takový, kde tvůrčí tým okolo Jimeneze brutálně znásilňuje odkaz našich paragánů ze všech stran a do všech otvorů. První polovina filmu je ještě relativně zajímavá. Jakmile ale Kubiš s Gabčíkem přistanou v ČESKÝCH Alpách, tak začíná série dávících reflexů. Anthropoid je oproti tomuhle oscarové veledílo. ()
Více, než Anthropoid připomíná HHhH Cruisovu Valkýru. Ač koprodukční, je to spíše hollywoodský pohled na danou látku. A zatímco film s Cruisem v roli von Stauffenberga je skvělý zážitek těžící z propracovaného plánu převratu, HHhH je filmem, ve kterém vysvětlení pozadí atentátu jakoby chybí. Scénář není dost chytrý a pro diváky, pro které ty reálie nejsou automatické, musí být velmi matoucí. Problém jsou i herci, mezi nejvýraznější tváře patří Rosamund Pike jako Lina Heydrich a Mia Wasikowska jako Anna Nováková, přičemž Jason Clarke hraje Reinharda Heydricha jako robota, bez emocí, bez zájmu. A na zobrazení Liny Heydrich věrohodnost celku stojí a padá. Lina von Osten nebyla elegantní blondýnka z lepší společnosti, kterou za války trápil jen manželův nezájem. Lina von Osten byla typickým člověkem, kterého formoval vztah k půdě, pocházela ze zchudlého statku na ostrově Fehmarn a společně se svou rodinou našla koncem 20. let smysl v aktivitách spojených s NSDAP. Film se shoduje pouze v jejím vlivu na směřování kariéry Heydricha po vyhození od námořnictva. Její další osud byl velmi odlišný od zkratky, která je zde prezentována. Souhrnem tedy HHhH patří mezi ty slabé filmy inspirované atentátem. Totéž nutně neplatí o předloze Laurenta Bineta. ()
Byla to zásadní odbojářská akce, o které u nás musel slyšet každý školou povinný. A velmi podrobně a velmi věrně se k ní vyjadřoval i nedávný Anthropoid, což je možná největší kámen úrazu. Sledujeme totiž něco, co jsme nedávno dělali, jen s rozdílem toho, že tentokrát je první polovina věnovaná výhradně Heydrichovi a jeho narůstajícímu vlivu. Neřeším ani tolik odklon od historických faktů, spíš mi vadí, že tvůrci spojili dva příběhy, jenže ani s jedním nepracovali pořádně (na prominentního nacistu totiž na dlouhé minuty zapomeneme a sledujeme chystaný atentát). Je to tím pádem zkratkovité (hoši se nám zamilovali, ale divákovi je to na základě kvapného uchopení tak nějak jedno, mdlé vylíčení odbojové skupiny Tři králové také zrovna nepotěší), divák ani nemůže překousnout, že pražské lokality nahradila Budapešť. Holt kulisy Pražského hradu okecat prostě nejde. Chybí drive, chybí atmosféra, chybí nálada. Emoce a napětí zrovna tak. PS: Démonické scény vyhlazování vesnice ještě jaro nedělají. ()
Bez väčšej ujmy, absolútne sledovateľný snímok, ktorého príbeh položený na reálnych základoch, nemá dôvod nijak mimoriadne nudiť. Bohužiaľ, Heydrichovi sa síce venuje, no taktiež vysvetľuje mnoho iných faktov, ktoré viedli k jeho atentátu. Čiže kto v prvom rade očakával, respektíve očakáva podrobnú sondu do jeho života, bude zrejme sklamaný. Tak isto vnímam nemastno neslano pasáže z čistiek vyčíňania "SS". Sucho "natočené", takmer bez emócii, akoby bol celkový projekt "HHhH" iba narýchlo spackanou, marketingovov záležitosťou. ()
K čertu se vším já se bavil a když čtu zdejší rádoby erudované komentáře podle kterých to vypadá, že každý druhý je zde hysterický historik se bavím ještě víc. Nepochybně z toho máte titul, ale proberte se sakra! Jedná se o filmové zpracování fiktivní literární předlohy která sice vychází ze skutečné události, ale jede si to po svém a to platí i o filmu takže na nějaký srovnávání s Anthropoidem nebo nedej bože s Atentátem vám zvysoka kálím. Já jsem naopak rád, že jsme konečně dostali něco jiného to jest film ve kterém nezabijí Heydricha po 5 minutách, ale taky se o něm něco dozvíme no a Jason Clarke je výborný, takhle nějak si představuji chladnou nelítostnou a vraždící nacistickou mašinu z jeho výkonu mě mrazilo kdykoliv byl na scéně a potvrzuje, že patří mezi nejpřizpůsobivější herce schopné zahrát cokoliv. Jinak souhlasím z výtkou, že druhá polovina mapující atentát a události po něm je trochu uspěchaná, ale to by film musel mít 3 hodiny aby se do něj všechno vešlo. Na plný počet to není, ale v letošní bídě zatím film roku. Uvidíme s čím se ještě tento mizerný rok vytasí.80% ()
Smrtihlav byl poražen Anthropoidem. Kladem je mu sice zobrazení osudu Heydricha, na kterého se vařila voda, ale historický uprav je tam až moc. Asi tvůrci drželi hesla, že příběh nemusí být úplně pravdivý, ale zajímavý a zábavný. Tak to pojali i s historii. Možná škoda. Atentát (film Jiřího Sequense) je nejlepší. Smrtihlav své další klady, hudbu, Linu, kamarádství parašutistů, práce kamery, jistá osudovost a poetika atd. utopí v moři drobných chyb. Arzenál parašutistů v kostele je ohromný (ale bombu si musí Kubiš udělat sám) a Němci jdou vstupními dveřmi jak na porážku. Samopal Thompson je standardní zbraní československého odboje. Československá hymna se silným přízvukem je milá i když trochu humorná. ()
Ako prvé treba poznamenať, že sa film nezakladá na skutočných udalostiach a preto by ho diváci mali brať s rezervou. Neviem totižto ktorý človek, ktorý má naštudovanú históriu by veril, že náckovia pri vniknutí do Poľska zabíjali aj poľských civilistov, ktorí nemajú židovskú krv a ktorí sa Nemcom vôbec nebránia. Jason Clarke si nedokáže získať uznanie publika. Vyzerá síce prísne, ale vôbec nepripomína reálneho, vychudnutého Heydricha. Pritom Clarke niekoľkokrát dokázal svoje herecké kvality, no nehodí sa na nacistického tyrana. Naopak, po jeho boku Rosamund Pike pôsobí ako nacistická blondínka veľmi presvedčivo. Upravene, pôvabne a sexi. Vojnová dráma Smrtihlav ponúka neoriginálny náhľad do súkromného života "pražského kata" Reinharda Heydricha. Jeho osobný príbeh previaže so skupinkou vojakov, ktorú londýnska exilová vláda akože vyslala na trúfalú a veľmi riskantné misiu. Tie dve hodiny ubehnú. Divákovu pozornosť udržujú zmeny prostredia aj uhlov kamerových záberov, brutálne scény aj neustále napätie citeľné v radoch odbojárov. Francúzski tvorcovia Smrtihlava poňali známy námet neoriginálne, spojili dva príbehy a ani jeden nedotiahli poriadne. Predovšetkým časť o Heydrichovi. ()
Tak už tu máme druhý novodobý film věnovaný atentátu. Na jednu stranu si cením, že toto téma českých dějin stále vábí filmaře. Máme být nač pyšní, ale o tom už tu byla řeč mnohokrát a tak to tu nebudu ani po sobě ani po jiných opakovat. Bohužel téma vábí filmaře cizí, nikoliv naše. To jednak mrzí a jednak se to bohužel vždy projeví na zpracování. Cizí divák to asi nepozná, náš ale určitě a válečným fajnšmekrům se u sledování často kroutí palce u nohou nad nepřesnostmi či dokonce nesmysly. Smrtihlav tak může fungovat na evropského diváka, který nic neví o událostech v Praze roku 1942 a na kterého může působit dokonce mírně osvětově a poučně... řadu věcí ale nepochopí vůbec, např. kdo byli legendární Tři králové atd... Oslovení širších mas jsem si ale vždy cenil. My co to téma známe a známe jej dobře už tak nadšení nejsme. Jediné co musím na rozdíl od Anthropoidu uznat, že mi kluci byli sympatičtější v tomto filmu. Čišela z nich ta nehraná mladost podobně jako z Hádka v Tmavomodrém světě. Ohledně reálií to byl ale děs a běs ale nebudu to tu rozepisovat. Dá se říci, že skutečnosti se film držel jen zvolna a to zejména v období atentátu a po něm. Ne vše ale bylo vyloženě špatně. Ačkoliv lokace nesouhlasily a to nejen místně ale i dispozičně, přesto jsem tam viděl snahu o ztvárnění dobových reálií a maximální autentičnost. Například i sebevzdálenější obchůdky, krámky a vjezdy do dvorů nesly české názvy atd... trochu hůř dopadla zpívaná hymna a já si jen vzpomněl na anglické a pro Brita nevyslovitelné bratřřřřzzřři v Anthropoidu... Ale jak říkám, snaha se cení. Ti kluci si to určitě zaslouží! Dávám tak o hvězdu méně než minule. Vím že je těžké točit 70 let staré události. Místa jsou jiná a každý použitý předmět je třeba dobře volit... Přesto trochu mrzí, že když už do toho někdo takto jde na plno, má tam tolik nesmyslů a někteří skuteční hrdinové ve filmu zcela chybí!!! Jako odpustím vše, ale vypustit jen tak některé z našich statečných výsadkářů?! No tedy!!! To jste mně dost nasrštvali !!!! Film má i pár silnějších momentů mezi něž řadím hlavně rodinné scény po zradě Čurdy, které velmi podtrhovala hezká a dojemná hudba Guillaume Roussela. Muselo to být vážně strašné a strašné výjevy nejen pro děti... Kdyby si rejžové a štáby spolu sedli a oba filmy skloubili dohromady, asi by to bylo geniální. Takhle každému něco chybí a jsou to jen dva normální filmy ač jimi být nemusely... Dvě ampule cyankáli. * * ()
Reklama