Režie:
Paolo SorrentinoScénář:
Paolo SorrentinoKamera:
Daria D'AntonioHudba:
Lele MarchitelliHrají:
Toni Servillo, Filippo Scotti, Teresa Saponangelo, Lino Musella, Alfonso Perugini, Luisa Ranieri, Renato Carpentieri, Massimiliano Gallo, Betty Pedrazzi (více)VOD (1)
Obsahy(2)
V Neapoli 80. let mladý Fabietto (Filippo Scotti) žije láskou k fotbalu. Potom přijde rodinná tragédie, která ho navede na nejistou, ale slibnou dráhu filmaře. (Netflix)
Recenze (92)
Autobiografický příběh mladého Sorrentina? Hezký film o dospívání a zásahu do něj přísnou rodinnou tragédií. V první polovině jsou i hádky a třenice mezi postavami odlehčené typicky italským humorem a film je milým nahlédnutím do neapolské rodiny bankéře s vtipnými postavami i momenty. Druhá polovina pak trefně vystihuje prázdnotu a tápání teenagera v nutném osamostatňování se, bez podpory a lásky rodičů. Sorrentino s jasně čitelným příběhem, bez metaforických ornamentů a vizuálních výstřelků. Ale taky s všeobecně ohraným filmovým příběhem. ()
Oscar 1 nominace: Cizojazyčný film ... ... ... Zlatý Lev - výběr ()
Paolovo nádherné vyznání své rodné Neapoli, Itálii, Italům, ženám, tradicím, vášním, bláznovství, snům. Krásná závěrečná katarze, nádhera a tak kamera, lidi, ta kamera, ta hladila oči. ()
Daleko decentnější a méně opulentní záležitost než třeba Velká nádhera nebo Mládí. I přesto Sorrentino na svém místě, s překrásnou kamerou a pln vzpomínek na osmdesátá léta dvacátého století. Na Neapol, na tamní fotbal, na Maradonu, na režisérské legendy doby, ale i na dětství a lásku - lásku k ženám, k životu, k rodině. To všechno v tomto filmu. Krásně, ale přitom decentně. Tak, jak to umí natočit jen a pouze Paolo Sorrentino. ()
Nejlepší Sorrentino za dlouhé roky, nejspíš od Následků lásky. Konečně setřásl ten obtloustlý římský patos Velké nádhery a masturbační excesy Mládí a servíruje svůj nezaměnitelný poetický styl po neapolské dietě. Oč méně velkých slov tu padne, o to větších věcí se Boží ruka dotýká. Oč skromnější obrazy tu jsou, o to jsou jímavější. První polovina je třaskavá rodinná komedie se spoustou nezapomenutelných momentů, druhá je pak o poznání tíživější drama o nemožnosti přijmout ztrátu milovaných a filmu jako útočišti, kde nacházíme střípky ztraceného štěstí. Život je někdy jako plavba na party ostrov, na kterém už ale šli všichni spát... Maradona evropského filmu trefuje vingl. ()
Umírněný Sorrentino vzpomíná na své mládí. Milostný dopis Neapoli a osmdesátkám, který sází spíše na atmosféru daného času a místa než na vyprávění uceleného příběhu. Režisérovi fanoušci tak mohou lépe pochopit, z jakých kořenů vzešel; ale stačí to na dobrý film? Více zde. ()
Poetické filmové rozprávanie a pre mňa dokonalá súhra príbehu, vizuálneho podania a hudobného sprievodu. Tento film je meditácia a úplne ma dostal a zasiahol. Je v ňom toľko farebnosti, citu, palety emócií, za hrsť humoru, ktorý nevyznieva samoúčelne, ale tak akurát dokresľuje atmosféru. Lásku k Neapolu prezrádza už úvodná scéna z perspektívy. Divák upiera zrak na krásy Neapolu, aby o chvíľu svoj pohľad upriamil na život v jednej neapolskej rodine. Zásahy osudu, či "Božej ruky" rozprúdia emočnú búrku v živote nejedného člena a práve v týchto momentoch sa mladý Fabietto ešte viac odštiepi od ostatných a všetko čo sa odohráva následne je neskutočne intímne. Milujem talianske gestá, temperament, farby a vône. Vo filme vidno režisérovo puto k miestu, k rodinným tradíciam, k výmene citov a úctu k slobode a novým začiatkom. Aj utrpenie treba vedieť niesť a z neho sa môže zrodiť niečo nové. ()
"Takže, jak moc sexy byla dneska teta Patrizia, úplně nahá? Od jedný do stovky." "Miliarda." "A kdyby sis musel vybrat, buď že bude Maradona hrát za Neapol, nebo ošukáš tetu Patriziu, co bys vybral?" "Maradonu." ________ Částečně autobiografické italské drama 'Boží ruka' (jehož název odkazuje na legendární falešný gól Diega Maradony) je půvabným milostným dopisem Paola Sorrentina své rodné Neapoli, v němž oslavuje genius loci - neboli ducha místa - tohoto velkoměsta, do jehož víru zasazuje coming of age příběh o sebepoznání a iniciačním procesu dospívání teenagera Fabietta, který je režisérovým alter-egem. Sorrentino v této osobní zpovědi, krom onoho vzpomínání na své mládí, zároveň opěvuje ženskou krásu, vzdává hold mýtu Diega Maradony, vyznává své city italské kinematografii, a poeticky zobrazuje obyčeje každodenního života a přirozeně je kombinuje s prvky fikce. Bezpochyby jde o jeho nejosobitější projekt, nicméně to, s jakou elegancí Sorrentino tyto aspekty asociuje prostřednictvím pečlivé práce s formálním jazykem magického realismu, je prostě obdivuhodný...... // VERDIKT: esence evropského filmu. // ()
Jalovú produkciu Netflixu tu našťastie nevidieť, ale prvé symptómy začínajúcej senility áno. Kým Loro bol čistý štýl Sorrentina akoby od druhoradého napodobňovateľa, Božia ruka je o poznanie pozerateľnejšia a v prvej tretine až polovici výborná. Bohužiaľ druhá hodina je každou scénou viac a viac generickým európskym coming-of-age, kde sa premelie asi všetko klišé žánru a záverečný dialóg režiséra a mladíka je strašný kŕč. Navyše to až na zopár záberov postráda Sorrentinov štýl, že to vyzerá, že to mohol točiť hocikto. 7/10 a zaokrúhľujem nadol, lebo Youth i There Must Be a Place som dal 4* a boli to o triedu lepšie filmy. ()
Od Paola Sorrentina jsem kdysi viděl pouze jeho rádoby opulentní Velkou nádheru. Teď jsem viděl jeho nejnovější Boží ruku. A to byla úplně jiná písnička. Krásně křehký snímek se sice rozpadá na dvě zásadní poloviny, ovšem atmosféra osmdesátkové Neapole (s Maradonou v televizi) a hlavně nádherný Filippo Scotti způsobili, že jsme u Boží ruky strávili příjemné chvíle. ()
Boží ruka pro mě muka. Předem varuju všechny fotbalový fanoušky a milovníky Maradony. Nechte si zajít chutě a pusťte si něco jinýho. Tohle není nic pro vás. I já jsem podle názvu usuzoval a očekával, že film bude směřovat cestou k fotbalu a Maradonovi. Nebo aspoň jsem tu čekal víc odkazů všeobecně na fotbal a Maradonu. Ale to nebyl ten zásadní problém proč mi film nesedl. Ono to v podstatě nemělo nějakej zásadní příběh. Film prostě sleduje dospívání Fabietta(Filippo Scotti) a jeho rodinu. A to mě prostě nebavilo. Sorry. Horko těžko jsem si k postavám hledal nějakou cestičku. Snímek určitě svoje kvality má já jsem ale kouzlu tohoto Sorrentinova filmu prostě nepropadl. Ulopotěný 2hvězdy. ()
Umírněnější a méně opulentní Sorrentino, zase ale o to více osobní (až autobiografický), obnažený, niterný. První půlka je neskonale zábavná a vtipná, pak přijde tíživý zlom, aby to celé v poslední čtvrtině krásně vygradovalo a uzavřelo se v mohutně doznívajícím finále. Velká nádhera, Mládí a papežská série jsou sice pořád na vrcholu Sorrentinovy tvorby, ale to jednoduše proto, že představují nejvyšší metu filmového umění, takže i při této skutečnosti lze Boží ruku označit jako velkou filmovou událost (pravda, o něco méně nápadnou, než bývá u autora zvykem) a rozhodně jeden z filmů roku. ()
Krásná klasická Itálie. ()
Jeden z těch filmů, co to dám srdcem a ne rozumem. Ale nemůžu jinak. Už dva dny mi leží v hlavě a nechce se mu ven. Možná trošku horší příběh, ale to vem dneska čert. Jinak velká paráda. Hlavně hudba, konec a poslední scéna. Nádherné, zároveň mnohdy bolestné dospívání a určitě nejlepší Sorrentinův film. ()
Sledovanie tohto filmu predstavovalo pre mňa nepríjemný zážitok. Sorentino mi nielenže pripomenul svoje najhoršie filmy, ale aj najhoršie filmy Felliniho. Vo všeobecnosti neznášam namyslenosť niektorých režisérov, ktorí si za cudzie peniaze nakrúcajú svoje radosti i boliestky, pričom je im úplne jedno, či výsledné dielo zaujme aj niekoho iného ako ich. Ak by som mal jedným slovom charakterizovať práve dosledovaný film bude to - galimatiáš. ()
Sorrentino nie je môj kamarát a tento film vyzerá na jeho osobné stvárnenie Neapola, ktorý sám zažil v istom artovom Felliniho štýle. Nepáčilo sa mi to. Nevychutnával som si ako vyprahnutý mladík nakladá starenu nad hrobom ani jeho homosexuálne eskapády. Možno domáci Neapolčan pochopí film viac. A možno práve preto to zobrala ozajstná krásavica Lisa Ranieri, čo by tiež rodená Neapolčanka. Z našich končín by najlepšie film posúdil asi Marek Hamšík. ()
Prázdné, laciné (stánek Neapole po zápase opouští pár diváků), z potenciálně zajímavých postav (Patrizia, pašerák a ostatně i Fabietto) nevytěžené nic nebo jen lehce nakousnuté. Žádná záběrová pastva pro oči. A těch pár zmínek o Maradonovi to fakt nevytrhne, slouží jen jako kulisa. ()
Podľa môjho názoru je úplne priam najideálnejšie sa tomuto filmu zo širokého oblúka vyhnúť, pretože sa tým pádom môžete veľmi škaredo (p)opáliť, ak dajme tomu pristúpite na túto zvrátenú hru režisérovi Sorrentinovi, ktorý nakrútenie svojho "osobného" snímku myslel zrejme naprosto úprimne, no namiesto toho mi na tanier neustále servíroval - neuveriteľnú smršť bizarných porcií všelijakých somarín, ktoré sa na mňa vyrútili hneď od samého začiatku, ako japonský (rýchlo)vlak Šinkansen, lebo prvá hodina, naozaj nebola bohviečo na celkové strávenie, keď vskutku až v tej druhej polovici, to konečne začínalo byť o trochu viac "stráviteľnejšie" , keďže akonáhle protagonistovi vstúpila do života rodinná tragédia, tak sa z ničoho nič zrazu ocitá na križovatke osudu, kedy som ďalej už len netrpezlivo očakával, akú cestu si vlastne nakoniec zvolí... ? Výsledné filmové spracovanie napokon podtrhuje nepríliš priaznivé hodnotenie dvoch, biednych hviezdičiek, a tak z mojej strany sa jedná o akési mimoriadné sklamanie asi v takom duchu, že sledovanie tohto filmu vzbudzuje ešte väčšie "utrpenie" , než aké sám neskoršie prežíva hlavná postava Fabietta Schisy, ktorý v podstate stelesňuje talianskeho režiséra Paola Sorrentina z časov jeho dospievania v 80. rokoch v meste Neapol, keď sa ocitol v nezávideniahodnej situácii, v akej by nechcel byť asi nikto. Očakával som oveľa kvalitnejšie a komornejšie prevedenie do filmového obrazu, ktoré sa mi bohužiaľ nikdy nedostalo, čo by som mimochodom, od tohto tvorcu asi nečakal, že ma môže až takto extrémne znechutiť a zároveň i poriadne sklamať. A to ani nehovoriac o plochom scenári, ktorý si napísal autor sám, podľa ktorého nedokázal nakrútiť ani jednu poriadnu scénu, ak nepočítam aspoň tú v nemocnici, ktorá patrí k tomu najlepšiemu, čo mohol inak tento nevydarený film vôbec ponúknuť ! PS: Trailery dokážu byť často veľmi zavádzajúcimi, čo obzvlášť platí i v tomto prípade, že ani mimoriadne obdarená Talianka 'Lujza Ranieriová' , to z biedy určite nevytrhne. ()
Sorrentino chce být novodobým Fellinim, ale vůbec mě neba. Jako reklama na Itálií to je fajn a díky krásným obrázkům bych tam vyrazil hned, ale jako film se to táhne jak smrad. ()
Adorace 80.let s tematy rodina, fotbal, sex, dospivani s mnoha protiklady jako mladi-stari, smrt-se..Remesl krasne vizualne privedeno,ale tot vse. Prehlidka krasnych zen, na nez vsichni muzi radi koukaji. ()
Reklama