Režie:
Jan HřebejkKamera:
Lukáš MilotaHudba:
KatarziaHrají:
Jiří Havelka, Katarzia, Petra Hřebíčková, Jitka Čvančarová, Martha Issová, Petr Ostrouchov, Mark Kristián Hochman, Tomáš Bambušek, Petr Vančura (více)VOD (1)
Epizody(4)
-
Paridův soud (E01)
-
Pozadí událostí (E02)
-
Střet zájmů (E03)
-
Rošády (E04)
Obsahy(1)
Vojtěch Bohdanovský (Jiří Havelka) a Soňa Kostková (Petra Hřebíčková) jsou sourozenci. Oba učí na Univerzitě Palackého v Olomouci, oba prožívají krizi v manželství: Vojtu s pětiletým synem opustí žena, Soňa, připoutaná ke dvěma dětem, čelí manželovým nevěrám a věčnému přehlížení. Vojta ve volném čase píše detektivky. Soňa se jím nechá inspirovat a vydá pod pseudonymem velmi úspěšný erotický román Pozadí událostí. Do funkce děkanky filozofické fakulty je zvolena ambiciózní Alice Klusová (Jitka Čvančarová). Ve snaze vymýtit veškeré projevy přežívajících sexistických stereotypů na škole se do jejího hledáčku se dostávají pedagogové a studenti, kteří pomyslnou etickou hranici překračují. Situace na univerzitě eskaluje ve chvíli, kdy dojde k sexuálně motivované vraždě studentky. Vyšetřováním případu je pověřena pětatřicetiletá kriminalistka Lída Stehlíková (Martha Issová), která žije v partnerském vztahu se ženou, s níž čeká rodinu… (Česká televize)
(více)Recenze (140)
Prdel akcidencí je veskrze příjemná a místy velmi zábavná satirická, karikaturní detektivka z neotřelého prostředí filosofické fuckulty, která měla tu smůlu, že se jí ihned po prvním dílu s hysterii sobě vlastní nadšeně chytly v hlavněproudých bolševických médiích infiltrované, životem zhrzené, těžce nemrdané či zoufale přehlížené muženy a šeredné militantní lesby s tím tolik angažovaným posláním převychovávat svět ke svému minoritnímu amorálnímu obrazu, a rozpoutaly plnou silou smutně zejících otvorů obvyklou kruciátu proti tomu hnusnému seksismu odporných starých šovinistů, čti mile promiskuitních čiperných mužů v nejlepších letech. Kruciátu, nad kterou by se před pár lety ještě každý zdravě rozumný a páteřní šéfredaktor uchechtal xmrti, místo publikování takových hysterických škvárů by jim narval borovou šišku do prdele a všichni v redakci (včetně žen) by pak takové krávy láskyplně šikanovali. Kruciátu, při níž jako obvykle účelově a demagogicky nerozlišují a dávají do rovnice situaci, kdy nějaký řádně postavený kolonádní obšoust a erotoman slizce vyvíjí na naivní pipinky skutečný seksuální nátlak, bosuje, haraší a podmiňuje zápočty a zkoušky felací (nedávné kauzy na FFUK a na Masárně v neexistující vesnici u Blanska), a tím, když se DOSPĚLÁ, mladá nadržená pichna zcela konsenzuálně, dobrovolně, lačně a bez prospěchářských úmyslů projede na jitrnici obstarožního fesháka nebo na koktejlovém párku uhrančivého seksymozka ve věku jejího fotra. A těmto přitroublým tendenčním kundožvástům zamindrákovaných pizd pak na různých fórech i HOMObázi začaly přirozeně okamžitě přiqokávat všechny ty zhrzené exmanželky, které byly pro nadváhu, zatuchlost nebo nepřekonatelnou zapšklost vyměněny krizanty středního věku za divoké, flexibilní a voňavé dvacítky. Načež se jeden různě dočte, jak to léty srostlé odporné duo zkurvených bílých heteroseksuálů a starých prasáků, Hřebchovský a Jarkobejk, vůbec nezobrazuje realitu, tenhle je obzvlášť dobrý, Táňo: „Prezentují soubor páprdovských představ o feministických umělkyních!“, a jak ta hnusná veřejnobezprávní televize něco takového bez skrupulí ještě i odvysílá, čímž zjevně chce u většiny nedejsatan vyvolat úděsně společensky škodlivé zdání, že se toto skutečně masově děje, a nakazit tak naší veskrze altruistickou, sluníčkovou a skoro už komunistickou společnost nechutnými konzervativními nešvary!!! A to jim kluci přitom naprosto bezelstně naservírovali dle nejnovějších rudogenocidních příruček vzorově vytepleného Marťhana ibn Issu, který má navíc s přihlédnutím k té tolik kýžené politice dvou maminek doma obskurně odporného těhotného transvestitu! Takže, milé muženy, opuštěné šeredy, PičoTáňo, a zmanipulované naivky z pirátských rodin s obřím akčním rádiem, sahajícím dokonce až do nejbližšího veganského bistra, do cukrárny se sachry, do redakce A2, Aktuálně či Vytřiprdelníku N a ke dveřím Klubíku neomarxistické mládeže, realita je taková, že s velkým množstvím z nás ty nadržené dvacítky opravdu masově mrdaj, a to nadšeně, bezuzdně a dokonce i bez nároku na honorář, luxusní hmotné statky či jiné benefity, a to zejména proto, že jsme seksy, charismatičtí a umíme přivolat toho bájného řeckého rejdaře daleko lépe a vydatněji než jejich uchoidní vrstevníci. A jestli se vám to nelíbí, narazte si někoho ještě zhrzenějšího z LGBT, pojišťováka, modeláže, domácího kutila nebo Bartoše, a pak můžete dštít síru se sice nadále zoufale nemrdanou, nicméně spřízněnou duší. Na tomto místě se však nestranně a seksisiticky vyváženě musím zastat také některých našich dříve narozených spoluovčanek vřelým konstatováním, že dobře zajetá MILFka je prostě dobře zajetá MILFka, a mnohdy více než kýžený substitut všech těch mnohdy neohrabaných nadržených školaček, ač jsem si samozřejmě soudružsky zcela vědom, že ta „nechutná karikatura páprdovitých představ o zralé udržované ženě kolem čtyřiceti“, ztvárněná paní Hřebíčkovou, která se s humorem vyrovnala s výše popsanou životní situací a jde s chutí zpět na trh, a to dokonce cestou nejmenšího otvoru, v tom reálném světě také absolutně neexistuje! Za svých studií na Hornickém učňáku v Orlové – Lutyni jsem byl svědkem i několika případů, kdy se ty pipinky za svého profesora rubání a sbíjení dokonce odhodlaně vdaly, aniž by kohokoliv v těch temných dobách brutálního týrání žen, rasových- a homogenocid napadlo něco takového jakkoliv skandalizovat či kohokoliv stigmatizovat, a dnes jej stále s láskou cévkují! Svět býval tenkrát prostě ještě hloupý a zkažený! Takže, jedinou záhadou v této veskrze příjemné a některé srostlé stydké pysky roztomilé pobuřující taškařici nakonec zůstalo angažmá toho pásový opar a svědivou vyrážku způsobujícího maďarského monstra Nekrózie, která je sice hnusnějšího než prdel Ernesta Borgnina, ale zato tragická zpěvačka, naprosto příšerná neherečka a dle důvěryhodných zdrojů z řad kafilérních reportérů ke všemu tomu neštěstí prý ještě i peklotyčně arogantní a komplexně vymatlaný zevní genitál. Záměr? Aby řádně odpudivě ztvárnila ten „soubor páprdovských představ o feministických umělkyních“? Nebo snad některému z těch dvou autorských zoofilů poškrábala svým kobylím předkusem žaluda? Otázky, samé otázky … Každopádně ti závěrem opět musím trochu páprdovitě zbořit tvou ukřivděnou realitu Mumulendu, drahá Táňo. Osobně jsem měl to ponížení asi tak se dvěma tucty feministických umělkyň, a můžu objektivně říct, že je kluci ještě dost šetřili, protože to v mojí realitě byly bez výjimky ještě vymatlanější, asociálnější a slizčí zakomplexované piče. Tak si urychleně kup kaktus, nejlépe falického tvaru, taková rozkokošná symbolika ti parádně půjde k mindrákům! () (méně) (více)
Tak mám pocit, že začíná zase docházet k určitému nepochopení. Byly před dvaceti lety doby, kdy se psalo, že "recenze má být objektivní a vyvážená." Nebo v začátcích CSFD dával POMO na své stránky reakce různých lidí na filmové kritiky ve stylu, že "kritik si má nechávat své názory pro sebe, že na ně není nikdo zvědavý." Když jsme se shodli, že výše popsané jsou nesmysly, dostáváme se zase kamsi, kde tomu moc nerozumím - a že se snažím měnící se svět reflektovat. Znamená každé vyspání profesora a studentky na VŠ automaticky zneužívání? Ne. Stává se, že lidé, kteří určité věci myslí dobře, je prosazují špatným způsobem? Ano. Když někdo něco natočí, je rozumné spojovat ho s postavou, kterou vytvořil, nebo hraje? Ne. Napadlo by někoho řešit, jestli tvůrci, kteří natočí superbrutální horor s hordou vrahů, jejich činy schvalují? Nemělo by. Takže k minisérii - první díl mě docela bavil (vtipné slovní výměny, šok ze samozřejmého Ostrouchova hereckého výkonu, navnadění v podobě závěrečné vraždy), v druhém a třetím díle se ovšem vyšetřování stalo natahovaným, univerzitní prostřední čím dál víc stejným a v díle závěrečném se už míra nadsázky a karikatury rozcházela s mým vkusem (ano, poslední společná scéna Čvančarové a Vančury, jako u mnoha jiných uživatelů). 50%. PS rád bych touto cestou vzkázal A2larmu, který můžu jen někdy - schody, na kterých se natáčí, jsou často fakt jen schody, na kterých se natáčí, nic víc v tom proboha hledat netřeba! ()
Osobně mám rád tvorbu pánů Hřebejka a Jarchovského, ale při vší úctě - takhle špatný seriál jsem od nich věru nečekal. Už předešlé Boží mlýny vykazující podobný ,,komediální" přístup k detektivce coby žánru prošlapávaly cestu k tvůrčímu sešupu, tam ale byli jiní scénáristé... Tvůrčím záměrem měla být patrně snaha natočit angažované umění, výsledek ovšem působil jako prapodivná fraška. Pelmel žánrů. A hlavně profesní přehmaty - to si opravdu nikdo z pánů nevšiml, že Katarzia absolutně neumí hrát a pohybuje se před kamerou jako mátoha? A naopak že Jitka Čvančarová přehrává tak, že je její role děkanky jen prázdnou karikaturou? Zápas u skříně - ten se tam snad dostal z jiného seriálu - z nějakého sitkomu! A pokus o vyhození z okna? (Postava děkanky měla patrně mít předobraz v legendární vrchní sestře z Formanova Přeletu nad kukaččím hnízdem, nebo snad personifikuje soudružku Bobošíkovou v pozici ředitelky ČT? Nebo děkanku FAMU Slovákovou? Nebo kompilát všech tří výše zmíněných? Stejně jako slizký a úlisný proděkan Mrkvička mluvčího Ovčáčka? Proto o svém seriálu mluví tvůrci jako o satiře? Protože moc jiných satirických prvků tam tedy nevidím...) Nebo hlavní hrdinka (z mého pohledu byla tedy důležitější než sourozenecké duo pedagogů) - začínající vyšetřovatelka, která by jako kriminalistický elév měla mít divákovy sympatie, ty ovšem scenáristé zazdí v okamžiku, kdy si v momentě oznamování smrti dítěte rodičům naprosto neempaticky odskočí vyřizovat soukromý hovor na balkón? Nebo když před svým předškolním dítětem dostane amok a sprostě před ním nadává? To pak jdou sympatie k ledu... O smyslu postavy šéfa týmu oddělení vražd (vyšetřovatele stoika) snad ani nemá smysl psát... Jestliže tvůrci chtěli svou minisérií otevřít debatu na závažná celospolečenská témata, tak se jim podařilo leda otevřít debatu o své počínající tvůrčí impotenci...a jestli chtěli ,,jen" pobavit, tak asi nemám ten správný smysl pro humor... ()
Jen hodně těžko pochopitelný konstrukt, kdy tvůrci jakoby zároveň chtěli něco říct, ale přitom byli velmi unavení a vysílení a snažili se na to co nejvíc nemyslet. Proč je tam vůbec krimi, když je jasné, jak málo tvůrce zajímá? Je to tak nepochopitelné! ()
Michal Sýkora, Petr Jarchovský a Jan Hřebejk se znovu setkali a upřímně se divím, proč je z toho až takové kopání ze strany diváků. Ano, mnozí tam zbytečně mluví jak dobytek, pár scén nezafungovalo, ale celkově mě rozehrané linie z akademické půdy bavily. Stejně jako postavy. Třeba přirození Jiří Havelka a Petra Hřebíčková předvádějí své sourozenecké špičkování a hází nekorektní hlášky. On vyučuje na katedře anglistiky, zejména studentky ho žerou. Ona, rovněž profesorka, napíše pod pseudonymem skandální erotickou knihu. Kromě zájmu o literaturu mají velmi podobnou i situaci doma: ji manžel ignoruje a evidentně zahýbá, takže v koupelně občas bzučí vibrátor, jeho žena věří, že má před sebou obří uměleckou kariéru a rodina je až na dalším místě. Oba navíc leží v žaludku nové upjaté děkance (Jitka Čvančarová jednou skvělá, podruhé šíleně afektovaná). Fanatická vyznavačka hnutí upozorňující na sexuální obtěžování žen (studentek nevyjímaje), ponižování či na sexistické poznámky ovšem záhy na akademické půdě okusí mnohem horší problémy, když dojde k vraždě. Postupně tak poznáváme i jednotlivé studenty (herecky je nejzajímavější Sarah Haváčová), aby v závěru leželo bezvládné tělo mladé dívky v divadelním zákulisí univerzitního divadla. Baví i Tomáš Bambušek, který se drží své vyšetřovací verze, a který soupeří s ambiciózní kolegyní Marthou Issovou. Ovšem samotné vyšetřování zločinu je jen záminkou k tomu, aby si autoři mohli hrát s komplikovanějšími mezilidskými vztahy. Vše navíc korunuje nádherná Olomouc. A umělecký Konvikt je samozřejmě třešničkou na dortu. Rozhodně to má své mouchy, ale „odpad“ si pořád představuju jinak. ()
Začněme tím slonem v pokoji: V obecné rovině souhlasím s kritikou toho, jak seriál přistupuje k milostným vztahům mezi pedagogy a studentkami (úplně asi nejvíc s komentářem Táni Zabloudilové, který vyšel jako první). A ne, nevyvozuji z toho žádné závěry o tvůrcích a jejich názorech. Stejně tak necítím žádnou předpojatou nenávist k žádnému z nich a nejsem zhrzený kvůli tomu, že se seriál odehrává na "mé" univerzitě (jakkoli mi jistý nevyžádaný, reverzní product placement přijde stále kuriózní). _______ Vzhledem k tomu, že jsem narazil na mnoho diváků, kteří těmto "feministickým" výhradám nerozumí, doplňuji, že rozhodně po seriálu nevyžaduji, aby ukazoval i nějaké nemorální, zneužívající vztahy tohoto typu. Rád bych ale viděl dílo, které se k jakémukoli podobně závažnému společenskému tématu vyjadřuje způsobem, který není tak neuvěřitelně mimoňský. _______ Karikatury pracují s nadsázkou a zveličením, ale pokud jsou dobré, dokáží tepat do podstaty věci. V Pozadí událostí se to nedaří tak zoufale, že jsme podobnou hrůzu neviděli snad od Ulovit miliardáře. Postava děkanky (a jejího ovčáčkovského poskoka) nám možná může přijít výstižná jako obecný archetyp protivné, pokrytecké rašple, ale jednak vůbec nezapadá mezi spíše uměřené a realistické herectví ostatních (neherectví Katarzie ponechme stranou) a jednak střílí úplně mimo terč jakožto karikatura přehnaně snaživé feministky. _______ Pozadí událostí je zhmotněním boomerovského bludu, že aktivismus vůči sexuálnímu obtěžování nějakým způsobem souvisí s prudérností, takže děkanka samozřejmě opovrhuje "pornografickou" knihou (ačkoli jsou zároveň diváci opakovaně upozorňováni, že ve skutečnosti je dotyčná kniha chytrou parodií na pornografii; snad aby náhodou publikum nikým nezpochybňované porno přece jen nepovažovalo za něco nepřípustného a akademické půdy nehodného) a vůbec nepřipouští možnost, že vztah pedagog a studentka může být i nevykořisťující. Když probírá zcela relevantní věci, které jsou v takovém vztahu problematické (všichni snad pochopí, že není košér, minimálně ne vůči ostatním studentům, pokud rozhodujete o stipendiu vaší životní partnerky), dělá to tak jedovatým a telenovelovitě protivným způsobem, že s ní stejně nikdo soudný nemůže souhlasit. Minisérie prostě jen zuřivě mlátí do slaměného panáka - záměrně oslabené a snadno vyvratitelné verze tezí, vůči nimž se chce vymezovat. _______ Hřebejk se hájí tím, že první díl nastavuje nějaká divácká očekávání, které další díly podvrací. Ale pokud jde o vyznění "staří muži křičí na mraky", to zůstává napříč všemi epizodami konzistentní. Ano, pedagogové žijící / souložící se studentkami za to dostávají v dalších dílech čočku, ale dostávají ji od postav, které jim vyloženě křivdí (nadto z milostné či profesní žárlivosti) a mají o nich falešné představy. Když třeba děkanka v slzách teatrálně popisuje policistům, jak snadno může pedagog zneužít naivitu křehkého, nevinného děvčete a my jako diváci víme, že reálně po Bohdanovském studentka skočila sama, máme se po stopadesáté ušklíbnout nad její fanatickou zabedněností a ne přehodnocovat nějaké dosavadní názory. _______ Hřebejk opakovaně označuje minisérii za komediální, ale humor se v ní objevuje podobným způsobem, jako se sprostá slova objevují v řeči člověka, co trpí Touretteovým syndromem s koprolálií - série je většinu času seriózní a uměřená dějem i stylem, ale najednou z ničeho nic přijde překvapivý záchvat, ve kterém na nás tvůrci vychrstnou groteskní fraškovité výjevy jako z nějaké italské buranské komedie. Bitka s děkankou a Mrkvičkova exhibice přitom vyloženě patří do zlatého fondu televizního WTF. _______ Je to škoda, protože Hřebejk je skutečně slušný řemeslník a ve vedení herců vyniká. Seznam všech podivností a dramatických kiksů, jimiž je Pozadí událostí prorostlé, by byl ovšem ještě dlouhý. () (méně) (více)
Velmi prirozeny Havelka, velmi neprirozena Čvančarová a skvela Issová.. ale nejak mi uniklo to gro tohoto pribehu..?! ()
S Dobré ráno, Brno! druhý český seriál, který se nebojí sáhnout k ironii a neskutečnému nadhledu. Tím, že humor přináší do akademického prostředí, dělá ho ještě zajímavějším. I když mám malinko problém zesynchronizovat se s herectvím Issové, tady mi dokonce vůbec nevadila, místy mě i bavila a ostatním to příliš nekazila. S proděkanem v podání Vančury bych udělala na místě děkanky rázný proces a již v úvodu bych otevřela okno. Vančurův proděkan je dokonale slizký vlezdoprdelka, který pro kariéru udělá skutečně cokoliv. Katarzia se pro roli vypatlané moderní umělkyně snad narodila. Nabízí se otázka, zda skutečně hrála, nebo byla pouze sama sebou. Havelkovo minimalistické herectví se již pomalu propracovává ke Krobotovské dokonalosti, Havelka se bude muset jen naučit tvářit, že je nakvašený celý den na celý svět. Hřebíčková se mi do role podváděné manželky příliš nehodí, neb se mi na zatracovanou partnerku zdá příliš šik. Ale to jí nezabránilo, aby si roli ženy s řádným nadhledem střihla s evidentní chutí. Sonina pomsta manželovi patří do kategorie dokonalých a bez problému by zapadla do konceptu Války Roseových. Nejvíce jsem si užila Jitku Čvančarovou, z které se vyklubala výborná komička s precizním timingem. Dlužno dodat, že ani ty bojové scény s ní nejsou marné. ;-) ()
Nefunkční a nepřekvapivá detektivka, která se po třech těžkopádných dílech, v nichž se rýsovalo pár zajímavých motivů, ve čtvrté epizodě mění v naprostou frašku. A idealizace vztahů mezi studentkami a profesory vypovídá spíš asi víc o osobnosti scenáristů než o nějakém pokusu tematizovat problém. ()
Už po prvním dílu jsem to měl vzdát, ale dokoukal jsem. Nefunguje to jako detektivka ani společenský univerzitní seriál. Možná, kdyby se to odehrávalo na škole, která je pro studenty první vysokou školou, ale tady se skoro ztrácel věkový rozdíl mezi studenty a pedagogy. Takže to, co tematizoval scénář, vypadalo jako prkotina. Podobně neuspokojivá je i detektivní linka až po samotné finále. Zbylo jen slušné řemeslo a pár populárních herců. Škoda času. ()
"Aby tu nadsázku pochopili." No a nepochopili. 😆 Vůbec ne tak špatné, jak by se z reakcí mohlo zdát, většinou jsem se dobře bavila. Poslední díl ve finále nějak ztratil dech, Katarzia byla příšerná tak, že už ji ani poslouchat nebudu, v tomto směru by teda nadsázka ve výběru herců rozhodně mantinely mít měla, kdejaká bezďačka Arana by zahrála kvalitněji, ale jinak ucházející řežba do všeho, co se hýbe. Včetně LGBT, #játaky , odbržděnosti současného moderního umění atd. , atd. Sourozenecké duo skvělé, Jitka Čvančarová perfektní i s potkanem na rameni, Slovák fajn, Martha s mamkou taky dobrý, cajt s taťkou taky. Jen bych to přejmenovala, když vidím, kterak v jednadvacátém století přechází humor smějící se bestie, na Úhel pohledu. Možná by to pár jedinců nakonec trklo. ()
Pokus natočit Bláznivou střelu a Hitchcocka optikou intelektuálního humoru, jemuž rozumí jen zasvěcenci a lepší lidé, prostě mimozemšťané. ()
Osvedčení tvorcovia strelili vedľa. Smutný okamih Českej televízie. ()
Chvílemi je to kostrbaté, šustící papírem, názorově staromódní... Ale autorům se nedá upřít snaha vykreslit víc rovin, dotknout se různých témat. Problém je v nevyváženosti - nejsem si jistý, jestli to bylo drama nebo komedie/satira/parodie... Jiří Havelka hraje skvěle civilně, Jitka Čvančarová zas jako by vypadla z Bláznivé střely. Tomáš Bambušek je zase tak ublížený a agresivní, až působí zcela nevěrohodně (v kontextu ostatních rovin příběhu). Dává to pohromadě smysl? V kontrastech a popisu různorodostí by se dalo pokračovat, a já si nejsem jistý, o čem to vlastně celé bylo... Byla to "jen" detektivka krkolomě obalená určitými tématy? Nebo snad komedie? Nebo tam skutečně šlo o nějakou úvahu nad současnou společností, a má smysl se tím zabývat? Nevím. Na jednu stranu mi diskuze kolem seriálu přijde zbytečně vyhrocená, protože se netýká o nijak zásadní dílo, a brzy si na něj nikdo ani nevzpomene. Na druhou stranu je zajímavé, jak moc ten seriál zarezonoval, a i když formou negativních reakcí, rozvířil nad zobrazenými tématy aspoň nějakou diskuzi... ()
Kdybych to měl shrnout, je tu spousta společenských témat, zápletek a různých postav. A všechna tahle témata, zápletky a postavy mi byly dokonale u prdele. S výjimkou té Slovenky, která neumí hrát a proto mi za ní bylo trapně. Netuším, co chtěli tvůrci touhle kombinací agitky, krimi a grotesky říct a ani to nebudu zjišťovat. Jestli někdo říká, že ČT by měla dělat jen zpravodajství, tak tohle dílo je (opět) voda na jejich mlýn. ()
Chvíli to vypadalo, že by mě tentokrát mohl výtvor z dílny dané dvojice autorů více oslovit, ale problém je, že ačkoli si pánové jakožto pozadí zločinu vybrali nadmíru zajímavé téma, naložili s ním, vcelku nepřekvapivě, poměrně svérázným způsobem, čímž je výsledek jejich počínání naneštěstí výrazně poznamenán ve všech rovinách. Zaměňujíce vlastní dojmy s realitou všedního dne se totiž ve snaze nadsadit některé záležitosti pohybují značně za hranou a jimi stvořené karikatury v podstatě míří zcela mimo terč. Groteskní výstupy děkanky či jejího poskoka jsou potom natolik absurdní, že se úplně vymykají okolnímu ději, a zabíjí jak linku vyšetřování, tak i osobních příběhů, včetně místy zdařilého humoru. 45 % ()
První díl jsem teda odzíval, ale druhej a třetí byla solidní kriminálka. Skvělý obsazení (Martha Issová!), civilní herecký výkony, nečekaná pointa a spousta Olomouce. Poslední díl se teda zvrtnul do formátu parodie až frašky (Čvanča super), takže ve finále to celý vyznělo jako nadsázka. Ale v tom finále zaznělo meziřádkový edukační sdělení, že sexuální většina jsou všichni hovada s obskurníma vztahama a rozvrácenýma rodinama, potažmo prasata, co rvou ženám flašky do prdele. Zatímco jediná lesbická policajtka ve vztahu s mimořádně ošklivou lesbickou partnerkou jsou tady za vzor fungující rodiny. Čtu to správně nebo to byla taky nadsázka? P.S. Potřeboval bych vysvětlivku ke skvělýmu zvukomalebnýmu slovu, co použila Čvančarová v posledním dílu. Švandomrdky nebo švandoprdky, nebylo jí úplně rozumět. ()
Zoufale (ale zoufale) nepochopená záležitost. Vymazlená taškařice u které jsem se párkrát zasmál jako už dlouho ne. Bohužel režie a scénář tady mixuje několik žánrů, pracuje s nadsázkou, staví scény a prokresluje charaktery tak rafinovaně a nejednoznačně, že si do toho tuctový divák tak akorát projektuje vlastní ustrašené světonázory a úplně mu uniká, že kouká na něco co ho v ubrblané názorotvorbě porazilo minimálně o dvě koňské délky militantní ambivalence. Hřebejka, tak nějak po svém, nesnáším, ale tohle je prostě hrozně vtipně nastavené zrcadlo. ()
Minisérie mě zaujala, a docela mě bavilo sledovat další vývoj, nicméně jednu výhradu mám. Vůbec totiž neberu jako přidanou hodnotu, že se tam každý druhý vyjadřuje jako dlaždič nebo dlaždička. Vybavuje se mi názor Zdeňka Svěráka, že sprostá slova ano, ale s mírou. Někoho vzrušují v jistých intimních okamžicích nebo při správném načasování dialog povznesou. Ale pokud je jich moc, je to jako by člověk procházel kanálem. A takový pocit jsem měla a i mívám ve svém okolí, když někdo vulgárními výrazy plýtvá. Je to únavné a zbytečné. Na druhou stranu, sérii jsem vnímala spíše jako humornou a byly momenty, které mě skutečně pobavily a to zejména scény s Jitkou Čvančarovou, netušila jsem že má takový komediální talent! Nápad určitě dobrý a potěšilo mě také, že jsem závěr nevytušila ani smykem, takže za mě, až na tu výtku, docela úspěch. ()
Pozadí událostí je nesmírně složitá věc na hodnocení. Těch prvků, které si vzali filmaři na paškál je hodně. Nutno říct, že jsem od Petra Jarchovského viděl téměř všechny filmy, na kterých se jako scénárista podílel, ale tady šlápli tvůrci hodně vedle. V první řadě je vražda, která je ale lehce upozaděna pro naznačení různých druhů problémů, které tato společnost řeší. Jedním z nich je třeba soužití lesbiček, které spolu zakládají rodinu. To nese těžce matka Lídy Stehlíkové natož jejich okolí, které to dává jasně najevo. Pravda, společnost na to ještě není moc připravena, Já proti takovému soužití nic nemám a dokonce jsem pro adopci dětí, samozřejmě za přísných podmínek. Nutno o tom ale hovořit a společnost to učit a ne čekat, že to prostě přijme. Každý není, bůhví proč, jako já, který smýšlí tak, že každý si má u sebe doma dělat co chce a nikomu do toho nic není. Pak je tu velikánský problém etiky na Univerzitě Palackého v Olomouci - to jim teda udělali reklamu. Rektorka se snaží o dodržení nějakých morálních a etických pravidel, ale jde na to jako slon v porcelánu, takže všechny jen poštve proti sobě. Osobně mi také nepřipadá v pořádku, aby studentka spala s profesorem, který ji učí a dělá jí zápočty. Je úplně irelevantní, zda ona umí či ne, nebo zda si výborné výsledky vychrápala, důležité je, že oprávněný stín pochybností u ostatních studentek a studentů, které se takto nechovají, bude pořád. Na druhé straně nevím, zda je nutné moralizovat nad erotickým románem, který Soňa Kostková vydává. Špatná reklama pro univerzitu to jistě není. Stačí si vzpomenout na úspěch 50 odstínů šedi, tam byly popisovány hodně úchylné věci a jaký to mělo úspěch. Erotické romány zkrátka letí a sexuální vztahy, různé druhy perverzit a úchylek se dnes dávají na přetřes v reklamách před desátou večer. Řeší se to v talk show a najdete spousty článků na internetu. Je to prostě jedno z hlavních témat, byť s tím zrovna nesouhlasím, je to fakt. Dále je zde řešena otázka postavení mužů a žen ve společnosti. Převážně na vztahu kriminalistky L. S. a jejím kolegovi. Ona zrovna dostává případ a jemu se to ani za mák nelíbí. Chová se k ní dost urážlivě, chvílemi i machisticky a co je pro mě nejvíc překvapivé, jejich nadřízený se jí nezastane a bere situaci klidně. A to i ve chvíli, kdy se právě mužský kriminalista chová k vyšetřovaným nadřazeně, uráží je a klidně hovoří vulgárně a opovržlivě. Nejde nezmínit jejich jasná zaujatost a ignoraci některých důkazů a hlavně chyby při vyšetřování, kdy si ani některé údaje nezjistí a zdaleka se jim to nestane jen jednou. Ti tři opravdu působí jako spolek amatérských fanoušků detektiva Sherlocka Holmese. Jejich absolutně neprofesionální chování by neprošlo ani na vteřinu, stačí občas mrknout na Případy 1. oddělení, jak to funguje v reálu. Nejbizarnější postavičkou je ale Petr Vančura, který ztvárňuje člověka pro něhož je těžká jakákoli definice. Snad jen ta, která souvisí s podlézavostí a až neuvěřitelnou vlezlostí. Ale právě pro jeho věrnost si ho Alice Klusová nechává ačkoli si můžeme všimnou, že některé drby, jež jí přinese, už obtěžují i jí. Závěrečný díl je pak doslova přehlídka jedné bizarní scény za druhou, kdy se snad trumfují, která bude působit trapněji nebo směšněji. Studentka se fackuje s děkankou, leze jí pod sukni, její asistent si sundává kalhoty a předvádí neskutečné grimasy a ona ho chce vyhodit z okna. Umění manželky Vojtěch Bohdanovského pak jen dokládá, že i to nejvulgárnější a nejobscénnější umění může mít úspěch. Stačí, aby se našel dostatečně hloupý a oplzlý člověk. A také to, že umělcům těžko do hlavy vidět a ještě hůř je chápat. Rozumím snaze upozornit na jisté jevy naší společnosti, která má spousty novodobých problémů, neumí nebo nechce je řešit anebo stávající řešení nejsou dostatečná. Ale tohle je více než stupidní způsob, jak to dělat. Na 4 filmové díly roztahané vyšetřování vraždy, které navíc skončí překvapivou pointou co se zohavení těla týče, což je mimochodem také dost přitažené za vlasy, aby renomovaný soudní patolog něco takového dělal, je často bezobsažné, plytké a když nic jiného tak mnohdy prvoplánové. () (méně) (více)