Režie:
Michal SamirScénář:
Michal SamirKamera:
Martin DoubaHudba:
Ondřej Gregor BrzobohatýHrají:
Anna Fialová, Vojtěch Vodochodský, Eliška Křenková, Igor Chmela, Alena Mihulová, Miroslav Hanuš, Terezie Holá, Daniel Kadlec, Jana Boušková, Jan Vondráček (více)VOD (1)
Série(3) / Epizody(9)
Obsahy(1)
Iveta chce být slavnou zpěvačkou. Cesta vede z dětského sboru přes pěvecké soutěže, nahrávání prvního hitu a desky až k celostátní slávě. Iveta musí přesvědčit rodiče, porotce, producenty, diváky. Tím jediným, který v ní od začátku věří, je Petr Sepéši. Její první láska. Ta, o které se říká, že musí někdy skončit... Jaká je cena splněného snu? Začátek životního příběhu Ivety Bartošové. (Voyo)
(více)Recenze (147)
Trochu jiskreni ve vztahu, nebo dramaticky konflikt. Ale je to preci jen retropohadka. Pry ma jit o ukazani snu Bartosove. Obrazova koncepce je proto dobre promyslena s rozptylenym svetlem a surrealnymi obrazy. Kameraman Martin Douba se az dotyka obliceju rucni kamerou ci z uhlu v zakourenych mistnostech a vytvari podobu tehdejsi omezene filmove techniky. ()
První dvě série maji v sobě vydařenou retro atmosféru a provedou nás tím nejzásadnějším v Ivetině životě od začátku kariéry. Třetí série to už je doslova přímý přenos z nešťastné závěrečné fáze života Ivety B a lidem, kteří mají Ivetu rádi, mezi které se počítám se na to fakt nedivá hezky, protože cítí tu ohromnou bolest, kterou musela Iveta prožívat. Režie Michala Samira je vynikajcí, kompletní série působí velmi realistricky, herci do posledního předvádí své maximum, Annu Fialovou chci vidět v divadle, protože ta holka mě svým hereckým projevem naprosto uchvátila. Je opravdu velmi flustrující , že možná jednu z nejčistějších duší tuzemského showbusinessu společnost doslova uštvala a jedno jestli se jedná o bulvární ksindl v čele z podčlověkem z Řeporyjí a členem ODS, o podstatnou část veřejnosti z řad nadšených čtenářů bulváru, o chlapech, který jí vstoupili do života a vrazili jí do srdce hlubokou ránu, protože sráči ani nic jiného neumí a už vůbec ne udělat ženskou šťastnou a zářící nebo kolezích z českého showbusinessu, kteří i dnes tvrdí že viděli že se Iveta trápí, ale až na vyjímky (Šimi) ji absolutně nepomohli. ()
Zápaďácký pití je svině aneb Jak zaostalé děvče k (ne)štěstí přišlo. Pěkně nasvícené retro pro fanoušky a překvapivé neutrpení pro odpůrce. Čtyři dám, až mi někdo uspokojivě vysvětlí dějovou linku s vojákem (edit: vysvětleno - neuspokojivě) a proč se to nemenuje Petr. ()
"Co to znamená? Je přece nejsem žádnej jelimánek." Namistrovanej jelimánek Sepéši mě oblafnul. Takovýho kreténa bych v něm nehledal. Moje chyba. Horší bylo to, že jsem ve Fialový Ivetu ani neviděl a rozhodně jsem ji neslyšel. Takže přestože docela obstojně chápu, že herci neumí zpívat tak dobře jako zpěváci, tak předvedený kňourání mi vyrazilo dech. Tady bych spíš ocenil otevírání pusy a pouštění originálů. Abych však jen nehaněl, tak duo Štaidl - Svoboda se dost povedlo a vystoupení únosce Třísky u soudu bylo tak debilní, že jsem v něm bystře zahlídl náznak geniality. ()
Pro Voyo je to krok správným směrem. Provedení má ale svoje mouchy. Na rozdíl od hodně lidí nemám absolutně problém s tím, že to nijak nereflektuje společnost a politiku - dává to očividně najevo, že to něco takového není ze strany tvůrců zájem, a dobře. Nemusí. S čím mám problém, že se tvůrci nezvládají soustředit na postavu Ivety a pořádně ji rozvinout, i o Sepešim nakonec víme víc. Kdyby se tahle jedna věc pořešila, všechno by tu krásně zapadlo do sebe. ()
Bartošová měla hodně turbulentní život. Minisérie Iveta se věnuje pouze krátkému úseku, který pokrývá její přesun do Prahy a vztah se Sepéšim. Omamné tahy kamery a pomalé vyprávění slušně navozují atmosféru tehdejšího režimu, který naštěstí Samir nemá potřebu nijak rozebírat. Tragický osud Bartošové všichni znají, takže z předpovědí jejího otce mrazí. Velký prostor dostal zaslouženě Sepéši a dost lidí na něho změní názor. Fialová sice není dvojnicí Bartošové, ale vykulené zlatíčko z vesnice zahrála dokonale. Snad někdo bude mít koule na pokračování. Duel Rychtáře a Macury v podání Vetchého a Matonohy by byl boží. S1: 70% ()
9/9 Minisérie Iveta aspiruje na podobný koncept, jaký byl věnován Marii Terezii na ČT. Jde o opulentní projekt rozložený na několik let s cílem propagovat novou produkci Voyo Originál. Je to tedy ambiciózní záležitost, která by se chtěla vyrovnat zajímavým projektům mezinárodních kabelových televizí, ale je určená výhradně pro náš malý rybníček. Marie Terezie se dočkala 8 dílů (v novém sestřihu pouze 5 dílů), Božena 4 dílů, ale Iveta je obě strčí hravě do kapsy s 9 díly. A přesně v takto nastaveném poměru hodnot si tu žijeme. ()
PRVNÍ SÉRIE: Překážek moc překonat nemusela. Alespoň tehdy. Na zkouškách takhle nikdy nezazpívala, udiveně reaguje (mimochodem skvělá) sbormistryně Jana Boušková. Jihlava má být katapultem pro chlapce a děvčata od Aše až po Košice. Skončila vysoko, ale na nepostupovém místě, přesto za ni domů do Beskyd přijíždí (mimochodem skvělý) producent Igor Chmela s dalším účastníkem talentované soutěže Petrem Sepešim, kteří jí mají pomoct (a hlavně sobě) do vyšších pater československé pop music. I když otec (mimochodem skvělý) Miroslav Hanuš nesouhlasí, pohádka může brzy pokračovat, zatímco pasivní, neustále zasněná či vyplašená Iveta se ani nemusí moc snažit či někomu vzdorovat. Zatímco Sepéši (ač Ivetě hlasově nestačí) míří vysoko, ona místy „jen“ vyžaduje důkazy lásky od lidí, kterým je ukradená. Scénář dělá vše za ni, ona prostě jen ve vhodný okamžik potká třeba Ladislava Štaidla. Herecky mi duo Fialová a Vodochodský sedělo. Praze chybí šedivost, životu v komunistické diktatuře se vyhýbáme. Výsledek si nechce nikoho rozhádat, což ovšem vede k jakési beztvarosti. Třetí epizoda za mě nejsilnější. Kvalitativní skok se u DRUHÉ SÉRIE nekonal. Spíš naopak. Majetnický Láďa a pojetí připomínající první řadu. Vymyká se druhá epizoda, která nejprve díky Oskaru Hesovi a natáčení Svatby upírů působí živě a bezstarostně, abychom vzápětí přešli ke skandálu, který hýbal devadesátkami: únos Ivety Romanem Třískou. Byl to moment, který poprvé vystavil Ivetu posměchu národa. ()
Bartošová Rhapsody – aneb kdo by to byl kdy řekl, že mě někdy bude bavit televizní biografie o Ivetě Bartošový od komerčního škváru TV Hovna a pofidérní platformy Yolo? Třídílný seriál 'Iveta' v podstatě zachycuje jen velmi úzký časový úsek, tedy letmé počátky její kariéry, a její osobnost reflektuje velmi intimně, civilně a nebulvarizuje ji. Boomeři a husákovy děti budou mít na krajíčku a zamáčknou nostalgickou slzu nad řízkama v chlebu, trvalou Anny Fialový – která se své role mimochodem zhostila víc než bravurně, páč líp zachytit auru Ivety Bartošový reálně ani nešlo – a normalizační atmoškou. Přesto bych si troufal tvrdit, že tahle minisérie svým poutavým formálním/vizuálním zpracováním, víceméně autentickou retro stylizací a introspektivní koncepcí – byť pochopitelně kýčovitou a patetickou – dokáže zaujmout i mladší generace diváků, poněvadž na poměry Novy jde o relativně povedený projekt, který však nevyužil svůj jedinečný potenciál být něčím víc než jen slabším nadprůměrem. V mnoha ohledech mi totiž připadá, že většina budgetu šla na reklamu a propagaci, než na samotnou dramaturgii. No a tři epizody vůbec nestačí k tomu, aby dokázaly adekvátně prokreslit celkovou komplexnost děje a charaktery postav........ Je taky celkem škoda, že Eliška Křenková tentokrát moc herecky neexceluje. Týpek co hraje Sepéšiho mě sice nehorázně sral (ať už cringe herectvím nebo ještě víc cringe zpěvem), ale old-school šlágry a bisexual lighting mi bohatě stačí k tomu, abych si tuhle sentimentální retro pohádku užil, přes to prostě nejede vlak ( ͡° ͜ʖ ͡°) ()
Anna mi ukradla srdce. ()
Seriál je stejně povrchní jako byly písně Ivety Bartošové. Vlastně se spíše měl jmenovat Petr, protože druhý i třetí díl se točí především kolem něj. Jediným světlým bodem celého melodramatu byl Ondřej Gregor Brzobohatý v roli Štaidla. ()
Ten, kdo zažil bouřlivé diskotéky osmdesátých let, tak mi jistě dá za pravdu, že nastupující královnou československých diskoték byla právě Iveta a její slavičí hlas. Iveta začínala svou úspěšnou kariéru s mladým talentovaným zpěvákem Petrem Sepéšim. Jejich lásku jim v té době přáli snad i vrabčáci na střeše a nebylo člověka v naší socialistické republice, který by tento zamilovaný pár neznal. Joo holt v Americe byla Madonna, v Německu měli Nenu a Sandru, v Itálii kozatou Sabrinu, v Británii Kim Wilde a spoře odděnou Samanthu Fox a i my jsme měli u nás naší ikonu osmdesátých let a to právě naší zlatou Slavici Ivetu Bartošovou. Jsem rád, že si tvůrci vybrali prvotní etapu její kariéry ve které ještě nebyla součástí mediálních supů a ve které se mohla v klidu pohybovat a svobodně dýchat a ve které mohla v klidu jezdit třeba i vlakem. Což už se po revoluci nedalo. jelikož se stala každodenní senzací v bulvárních plátcích ve kterých dominoval jeden nejmennovaný tlustokožec, kterému vyšlapal cestičku jeho tatínek a který si dnes hoví jako prasostarosta v jedné nejmenovanné pražské čtvrti. Člověk se v této minisérii dozví mnoho známých i neznámých věcí o Ivetě, třeba jaké to bylo a co vše předcházelo tomu než se dostala do Prahy, jak to poté probíhalo v Praze a i když je z toho cítit takový ten novácký styl, tak musím pochválit kostyméry a kulisáky, že ta atmosféra těch osmdesátek byla aspoň trošku cítit. Písně byli poslouchatelné, herci byli koukatelní, příběh stravitelný, takže suma sumárum můžu za sebe říct, že jsem se nenudil a že jsem nečučel jako buldozer na schnoucí asfalt, protože po přečtení zdejších korespondentů, kteří asi všichni znají životopis této legendární zpěvačky do posledního punťíku musím konstatovat, že tito kritici se musí nudit asi i při koncertě německé kapely Rammstein. Ještě jednou konstatuji, že jsem moc rád, že si tvůrci vybrali právě toto období, kde má naše hrdinka ještě lidskou tvář a doufám, že tvůrci nebudou chtít pokračovat v nastavované kaši a já jim radím ať to nedělají, protože jak říkal nějaký ten myslitel, že v nejlepším se má přestat, tak ať se drží tohoto přísloví a nechám ji známku mého hodnocení na těch přijatelných 70ti %. ()
[hodnocení po celé minisérii] Melancholické, zasněné, trpělivé, neskákající v ději, s dlouhými expozicemi a především: nebulvarizující a Ivetu Bartošovou polidšťující minisérie. Zkrátka něco, co by člověk nečekal od komerční televize. Iveta je tu sice vykreslena velice naivně, ale zároveň lidsky, což je žádoucí vzhledem k faktu, že v posledních letech života byla vnímána především jako sousto a oběť senzacechtivých novinářů. Bravo! ()
Z očekávaného velkolepého životopisu, tragického osobního života legendární zpěvačky, vznikla uslzená, nepřesvědčivá telenovela, která se zaměřuje jen na malou část jejího příběhu. Ze všeho potěší jen slušný retro vizuál a snaživá Fialová. ()
Začátek lepší, než konec, jak už to v životě někdy bývá. Pastelové ladění zbytečné, ale budiž. Chlapík, který vystřihl Sepéšiho, byl výborný. Péťa jako přemotivované, průměrné, přetrhdílo, mohl dostat naloženo klidně víc, ale rozumím. Tehdejší tragédii pamatuji, netrpělivost mu byla katem, zaskočilo to opravdu většinu veřejnosti, čili vykreslovat jej dnes coby arogantního, nesnesitelného hajzlíka, by asi vonělo málokterému pamětníkovi, který tehdy míval popové duo v oblibě. Gregore zhasni! vypálil v poslední části převelice sympatický part, o vystihnutí Ládíka jako takového nemluvě, rodiče i Jana Boušková přesvědčiví a Ivetka? V podání Anny Fialové? Co to tady čtu, že je ošklivá? Anna? Hmmm. Není, navíc Anna vystihla rožnovské trdlo dokonale. Psí oči, labilitu, naivitu, tendenci se chorobně upínat, nevidět za roh a jestli si myslíte, že je to přehnané, nikoli. A že byla Iveta nevídaná slušňačka? Taková nebyla jen mladá Ivetka z malého města, ale spousta dcerušek tehdejších času, které měly přísnější rodiče a klidně mohly pocházet z pražských Vinohrad. Jiná doba. U Ivety se sešla nejen, v seriálu tolik zdůrazňovaná, přespolnost, ale taky hlava. Co se týče mě, všimla jsem si ji naposledy někdy v devadesátkách, když kámoška nalepila její fotku žvýkačkou na zrcadlo u kadeřnice a pravila: "na Ivetku". Bartošová nebyla žánrově, ani pěvecky v perimetru mého zájmu, ale dlužno dodat, že mi nikdy na nervy nelezla. Nevzbuzovala negativní emoce. Nejvíc mě pobavila ve scénce u Kiasera s Lábusem a taky jsem po ní pojmenovala, tehdy novou, pračku. Když nám ji svalovci složili v koupelně, strčila jsem jí do zásuvky, rozsvítila fešanda ledkový displej, zahrála uvítací muzičku a do toho vběhla do předsíně sousedka, že Iveta dneska skočila pod vlak. Artura mi bylo líto. Těžko mít za zlé nešťastné, nemocné mámě, že ani kvůli synovi... Bulvár měl co čmárat, o to to bylo celé odpornější, takže z těchto přidružených důvodů minisérii přijímám vlídněji, než by se ode mě čekalo, oceňuji laskavost, zároveň si stojím za názorem, že v záplavě nevkusných kravin, jde o záležitost vyloženě středoproudovou, která je určena i lidem starším, kteří nejsou stavění na syrová dramata, reality show, přiblblé nekonečné seriály, ale rádi se mrknou na příběh, který je v určité roky provázel životem. Ofrňovat se na českým, osmdesátkovým popem je snadné, protože to bylo z drtivé většiny peklo šalone, ale podívej třeba na Haberu. Taky byl tehdy v Jihlavě, taky měl úspěch, dneska je to šedesátiletý sympoš s dobrým humorem, za ženu má moji dvojnici Danielu Peštovou, přitom chlapec z Brezna, což je do prdele díra, to byste nevěřili, no ale popularitu ustál se ctí. V bytovke, kde ako mladý v Brezne býval, ho majú stále radi. "Slušný chlapec, ktorý vždy pekne pozdravil." vravia pamätníci, tak proč by nás měla iritovat zrovna Ivetina výchova a rožnovský původ... Hlava, nic víc. Z mé strany hodnocení kladné, pokud se bude točit dál, ráda se podívám. Jinak v další minisérii by mě zajímal třeba Jiří Schelinger, Ivan Luťanský nebo Karol Duchoň. Když by byla vůle a svolení blízkých. () (méně) (více)
Popravdě jsem čekal mnohem větší tragédii. Bartošovou jsem v jejich posledních letech života vnímal jako nevyrovnanou osobu s řadou problémů, jejíž osobní život se pohybuje v zajetí prapodivných a silně toxických parterů (manželů). Tvůrci naštěstí mapují život Ivety na jejím profesním startu a na samotnou zpěvačku má trojdílná série spíše rehabilitační vliv. Překvapivě působí postava Petra Sepéšiho, která zdánlivě prorokuje, že Iveta to s chlapy mít jednoduché nebude. Role Vojtěcha Vodochodského se nese v duchu zakomplexovaného spratka s ctižádostivými choutky, který se chce po nesporném talentu zpěvačky rychle vyvézt nahoru. Postavy obou interpretů nejdou příliš do hloubky, ale celkově děj funguje a scéna, kdy Ladislav Štaidl „školí“ Sepéšiho je vlastně docela dobře napsaná, ale zároveň má Samirova režie spíše naivní vyznění, které ale může reflektovat její tehdejší pohled na svět showbyznysu. Vzhledem k tragickému konci Bartošové je spíše dobře, že podobné věci vznikají – moc možností, jak restaurovat její pověst tu nebylo. ()
Kdyby Iveta v reálu vypadala tak, jako tady, nikdy by žádnou kariéru neudělala. Je mi líto. Jinak k seriálu asi tolik: Vypadá to vopravdu jako z 80. let a mladej Brzobohatý-Gregor-Kuchař jako Štaidl je naprosto super. Tím bychom měli výčet kladů hotový a můžeme se pustit do výhrad. Největší je, že Iveta B. měla samozřejmě hezký soprán, ale hlavní důvod její kariéry bylo, že působila mimořádně přitažlivě, jednoduše sexy. A Fialová je prostě úplně jiný typ. Proč ji asi tak pořád volali producenti? Možná by to líp fungovalo, kdyby hrála Ivetu Pagáčová, byť by musela trochu snížit váhu (ale pozor! Ona je hezká, tak jak je, takže jen kvůli hraní Ivety). Hudebně je to otřesná sračka, ale za to seriál nemůže. Za co může, je nuda. Myšlenky a dění na pět minut se tu natahují na hodiny. Možná měli tvůrci spíš skočit po období, kdy se kolem Ivety točily takové osobnosti, jako Macura, Rychtář nebo tajemný hrabě Martucci. Taky by to bylo blbý, ale aspoň by to odsejpalo. /// tak jsem ne úplně plánovaně viděl třetí sérii. Dost me to místy nudilo, ALE role Novotného, Ryhtare a Macury jsou naprosto super napsané i zahrané. U nich je, narozdíl od Ivety, ten vibe trefeny přesně.Tam jsem se bavil maximálně. ()
Jsem zvědavá na další řady. Vsuvky s mladým vojákem doufám nabydou smyslu ve 2. řadě. Pokud ne, tak dám je to na ***. ()
Tož nebudu chodit kolem horké kaše, Iveta Bartošová byla moje první dětská crush a klip Tři oříšky jsem na VCR točil furt dokola (údajně) až do úplného psychického vyčerpání rodičů. To bylo ještě předtím, než na ní začal parazitovat úplně brutálně nechutným způsobem bulvár, který v kombinaci s nešťastnou rukou při volbě osudových mužů a bojem s vlastní psychickou nestabilitou a následným pádem na dno lahve, dovedl Ivetu tam, kam dovedl... Není to špatný seriál. Houpavou, na postavách klaustrofobně nalepenou, kameru Martina Douby a přesvícené scény, v tomto případě ještě často ponořené do zvláštního snového růžovo-fialového neonového oparu, jsem poznal na první pohled. A docela to k tomuhle psychologickému pojetí, kdy se celý příběh soustředí čistě na postavy a všechno ostatní je spíše podružné, sedí. A je také fajn, jak se v třetí sérii styl kamery promění. Jako kdyby se dávný sen rozplynul a nezůstalo pro Ivetu kromě extrémně toxického okolí (a Artura) už vůbec nic. Přiznám se ale, že se moc neorientuju v tom, jací lidé se okolo Ivety Bartošové motali, takže mi tu občas chybělo více polopatického vysvětlování toho, kdo je kdo, a musel jsem si věci dohledávat - ano, i v tom dobovém bahnu, který nenasytný bulvár toho času chrlil. ()
Mám ze seriálu velmi rozporuplné pocity. Opravdu byla Iveta Bartošová tolik ufňukaná a ukňouraná figura, která neměla vlastní názor? To asi ne, že. Ano, zažila toho za svůj krátký život poměrně dost a ne vždy to byla jenom procházka růžovým sadem. Taky to byly pekné turbolence. To s člověkem dokáže velmi slušně zamávat. Výběr písní mi přišel velmi zvláštní. Čekala jsem, že uslyším Ivetiny hitovky. To byl takový problém, aby zazněly originály a Anna Fialová otvírala pouze pusu? Chápu, že Iveta měla jiný hlasový rozsah a její písničky jsou těžké na zpívání. Jsem z tohoto počinu celá rozladěná. ()
Reklama