VOD (1)
Série(2) / Epizody(18)
-
Příběh Jeffreyho Dahmera (2022) - 10 epizod
-
Příběh Lylea a Erika Menendezových (2024) - 8 epizod
Obsahy(1)
Usvědčený zabiják Jeffrey Dahmer (Evan Peters) za víc než deset let zavraždil sedmnáct mladých kluků a mužů. Jak to, že tak dlouho dokázal unikat spravedlnosti? (Netflix)
Recenze (340)
Výborné herecké výkony a hutná atmosféra, kterou si to drželo i bez zbytečně explicitních scén a díky hudebnímu podkresu. ()
Může být pro NEobolševickou Televizi Flagrantně Liberálních Imbecilů a Xenokratů větší stimul ke slastnému mnutí všech pseudoasimilačních a pseudointegračních orgánů a k nechutně demagogickému globalizování statisticky naprosto nepodstatných událostí z minulosti na současný celospolečenský problém, než když nějaká zkurvená bílá huba vraždila černoušky? Jistěže může! A sice, když jsou ti negroameričané navíc ještě buzeranti. To je pak prostě totální orgáč! Čili, není divu, že po takovém skutečném příběhu skočili soudruzi od politruků jako slepice po NETFLUSu a k maximálně pěti epizodám, jinak zcela dostačujícím a snesitelným k vykreslení veškerých zrůdovitých Dámrových psychotrampot, přičinlivě a angažovaně přidali ještě jednou tolik BLMLGBT+ manipulativně účelového lkaní, jako obvykle na úkor například invalidů, slepců a dětí s rakovinou bez ohledu na rasu a pohlavní dezorientaci. Výsledkem je brutálně vatěná, úmorně rozplizlá až k posrání vleklá agitka o miloučkých a spořádaňoučkých homomouřenínech, z nichž by bezesporu byli doktoři, inženýři a světoznámí umělci, kdyby v rovněž veskrze spořádaných, mravných a čisťoučkých ghettových HIVklubech nenarazili na predátora. Agitka, kde známého masouna téměř vymazává naprostá osina v prdeli v podobě sice kurevsky labilní, ale patrně veskrze uvědomělé prdelaté čokofeministky, čokoaltruistky a čokomandelinky, evidentně strádající bez čokohada, jejíž jediným příkořím byl občasný smrad v bytě ze sousedovic kulinářských experimentů, ovšem polovinu stopáže tu řádí více než zdivočelý Luther King a zachraple vyřvává, jako by ji samotnou Džefry právě pomlel do karbošů a pod bitchem otrokáře rozházel po bavlníkové plantáži. ()
Povedené drama o jednom masovém vrahovi. Povedené v hereckých výkonech, kde Evan Peters jednoznačně exceluje. Povedené ale i v psychologii hlavní postavy, které to divákovi nezjednodušují. Naopak. Chvílemi na mě tenhle seriál působil skoro jako nějaká podrobně rozepsaná charakteristika jednoho magora. Kdo, proč, za jakým účelem. Jen těch deset dílů je na podobné téma přeci jen docela dost. Kratší by to klidně být mohlo a divák by o nic zásadního nepřišel. Natočeno je to ale tak sofistikovaně, že ačkoliv tu nechutností příliš není, více jak tři díly naráz divák prostě nedá. Hodně náročné na sledování. Nicméně věřím, že daleko náročnější to muselo být pro Evana, který se role zhostil tak, jako nikdo jiný. ()
║Rozpočet $-miliónov║ Amerika má teda riadnych psychopatov na pohľadanie. Nechutne poctivý biografický seriál. /80%/ ()
Konečně jsem dokoukal nový desetidílný seriál o známém sériovém vrahovi Jeffrey Dahmerovi ztvárněného Evanem Petersem. Jedná se o skvělou záležitost. Autoři se rozhodli zmapovat jak celý život Dahmera, tak i příběhy některých jeho oběti a to jaký vliv měl Dahmer na svoje okolí, ať už běžné sousedy a nebo na svoje nejbližší. Díky tomu má tento seriál možnost komplexně zmapovat sériové vrahy a vše co s nimi souvisí. V jednom díle vidíme souvislosti s dětstvím, dopad toho všeho na rodiny obětí, rodiny vraha, sousedy, známé, prostě všechno zde je. Je to kvalitně a řemeslně precizně odvyprávěný příběh, má to užasné set designy, kostýmy, nasvícení, kameru, vizuál. Prostě celé je to neuvěřitelně vypiplané do posledních detailů. Peter Evans prakticky s rolí splyne a často zapomenete na to, že je za tou postavou herec, který ji hraje. Silný kredit si ale dle mě zaslouží fenomenální Richard Jenkins, který podává snad životní výkon, kolik emocí a jakou uvěřitelnost předává v jemných nuancích svého výkonu. Seriál se soustředí ale na jakousi dohru toho všeho, jak Dahmer straší a ovlivňuje životy i dávno poté, co je chycený. Tohle je pro spousty lidí slabší dohra seriálů, ale pro mě to bylo všechno zajímavé až dokonce, vlastně často i zajímavější než samotný pohled vraha, který jsme viděli v různých dílech zpracovaný xkrát. Proto se za mě jedná o nepochybně jednu z nejlepších věcí na téma sériových vrahů po boku Zodiaca, Sedm a Mindhuntera. Tvůrci vyvolali, jak neuvěřitelně sympatie a empatie k obětem a rodinám obětí, tak i empatie a pochopení k Dahmerovi, kterému z nějakého důvody i fandíte, aby se polepšil. Extrémně ale soucítíte s postavou otce, který je prostě bravůrně napsaný. Seriál vyvolal hodně konfliktních emocí a nutí i k zamyšlení, jaké jsem dlouho u tohoto tématu nezažil! 10/10 Miluju to! ()
Origin a pád zrůdy z Milwaukee. Ryan Murphy se v těchhle vodách bez debat našel a natočil pro Netflix velký hit, který sklízí chválu i spokojenost na všech frontách. Má to velký nádech Mindhuntera ( ten však byl ještě o třídu lepší), ale podstatné je, že seriál hezky ukáže, jak se někdo může stát sériovým vrahem. Evan Peters v roli Dahmera je naprosto dechberoucí.. terriffic výkon jak svině ( okamžitý adept na letošní ceny), divák mu věří naprosto vše a on celý seriál táhne. ( Ve finálních epizodách však nedostává tolik prostoru a tam seriál lehce ztrácí body). Dahmer je dle mého názoru jeden z těch nejzvrácenějších sériových vrahů vůbec ( Možná Gacy byl ještě výše), ten chlap dělal a byl zkrátka vším. Kanibal, nekrofil, sexuální predátor, gay, freak- podstata čistého ZLA. Co vše policie našla u něj v bytě byl neskutečný masakr, to nemá obdoby! Seriál plyne pomalejším tempem, ale díky skvělým hercům, skvělým dialogům, temné a nepříjemné atmosféře a znepokojivé hudbě je z toho top notch filmařina, která málokoho nechá chladným. Co mne osobně zamrzelo nejvíc je absence výraznějšího gore, explicitnosti a pořádného násilí, tady se Murphy překvapivě až moc držel při zemi ( Když si vzpomenu na Gore z AHS, tak jsem doufal, že se odváže i tady), bohužel milovníci násilí a gore jsou v menšině, takže Murphy vsadil na jistotu, aby dokázal nalákat i slabší povahy a tomu rozumím a nejspíš se přes to dokážu přenést. Líbilo se mi retrospektivní vyprávění i z pohledu obětí, což bylo hodně netradiční a zajímavé a překvapilo mě kolik lidí tomu mohlo zabránit už ze startu. Především Policie se zde dopustila tolik fatálních prohřešků až to bylo k neuvěření, ale samozřejmě i štěstí stálo na Dahmerové straně. Potěšily 2 camea na podobné zrůdy Ed Gein a Gacy a paradoxně nejlépe natočená smrt byla ta Dahmerova- to bylo over the top. Výborná minisérie společně s Black Bird to nejlepší, co se letos v daném žánru urodilo. Zamrzí ten nenaplněný potenciál pořádného násilí, to bych asi nadšením zešílel a bouchal šampus. 8/10. ()
S01: Peters překvapivě dobrá volba a špatný to rozhodně nebylo, ale zkrátil bych o 2-3 díly a celkově popohnal (linie sousedky je ta nejvíc rozvleklá a nejotravnější), nechal fokus výhradně na Dahmera a jeho otce. A tak nějak mi tu chybí co jsem vždy měl nejradši na tématu sériových vrahů - zvrhlý a morbidní aspekt, gore maso, krev a násilí - ne že by to byla verze pro děti, ale pořád až moc decentní, neexplicitní a po většinou mimo záběr... Kontroverze kolem byla, takže jsem to čekal temnější, drsnější a tvrdší. 70% ()
Typická Murphyho popová limonáda. S dobrý tématem si to sedne, tady je to na hraně nevkusu. Murphy ví, co musí říct a co říct nesmí, ale dosahuje toho ve velké křeči. ()
Monstrem se člověk nerodí, monstrem se stává. Nezvládnutá výchova a rozvrácené manželství rodičů měly na formování Dahmera fatální následky. Murphy moc dobře věděl, proč jít zrovna do projektu o jednom z nejděsivějších sériových vrahů všech dob. Postupně odhaluje momenty, které ho přivedly na špatnou stranu a je děsivé, že Dahmer chvílemi působí pouze jako další oběť. Peters si mrazivě přesným výkonem rezervoval vyšinuté jedince na roky dopředu. Hlavně díky němu jsou Dahmerovy balící metody a trolling ve vězení až překvapivě zábavné. S1: 85% ()
Sledoval jsem bez dechu hlavní herecký výkon (ne, nikoli sousedka, i když se Netflix opravdu snažil rozdmýchat nějakou tu rasovou ublíženost) a říkal si - jak jen jsi schopen se vžít do role, až tě pohltí, a přitom se jí nenechat osobně zničit? Žaludek mi nedával shlédnout to bez alespoň několikadenních pauz mezi díly. Zdatně přihrává i otec, pár zajímavých úplně vedlejších postav. Ostatní jsou karikatury zlého rasistického systému a nenávisti k menšinám a kapitalismu, obžaloby toxické cismaskulinní emeriky a vůbec obvyklé současné agitky zešílevších aktivistů nutících filmaře k těmto úlitbám. Za to první maximum, za to druhé znechucené fuj. ()
Zvláštní projekt. Není divu, že ho Netflix úplně marketingově netlačí. Na začátku se Dahmer tváří, že má ambice zaujmout prázdné míso po Mindhunterovi, ale netrvá to dlouho a sklouzne do pozice ala ACS: The Assassination of Gianni Versace. Hvězdný tvůrčí tým se měl zaměřit více na společenská témata a příběhy obětí, sousedů, rodičů které tu jsou načtrnuty citlivě a posouvají materiál na jinou úroveň, než na samotnou postvu Dahmera, která celou tuhle snahu potápí ve vodách exploatace, takže je to místy zatraceně nepříjemná záležitost s brutálně přepálenou stopáží. Nick Cave, Warren Ellis a jejich křik velryb na závěr každé epizody hodně ikonický hudební motiv. ()
Nejprve ho doma dostatečně psychicky vyždímal, aby si pak třeba na části jeho těla pošmáknul k večeři. Než policejní hlídku upoutá velký umělohmotný barel a hlavně silný mrtvolný zápach, který se line z jeho bytu (prý mu lekly rybičky), svede v něm mladý černoch boj o holý život. Sice napáchá hned několik chyb, ale uteče... Celé je to detailní, depresivní a děsivé pomalé. A to je teprve začátek. Média mají žně, ale my se dle očekávání vracíme na úplný začátek. Léta páně 1966 a malý Jeffrey Dahmer je častým svědkem rodičovských hádek. Matka silná neurotička, otec často nebýval doma, přesto se Jeffovi snažil věnovat. Ten byl melancholickým samotářem, kterého s postupem let víc a víc fascinovala mrtvá zvířata. Sbíral je u silnic, kde každou chvíli našel nějaké přejeté. Doma na nich různě experimentoval, pohled na vnitřnosti pro něj byl zdrojem vzrušení. Když se TO stalo poprvé a případně zopakovalo, Jeffrey to o sobě věděl, hledal stabilitu, snažil se s tím pracovat a potlačovat to, ale okolí ho v tom jaksi „nechalo“. Přesto tvůrci opakovaně vytvářejí prostor pro záblesky empatie. Řada neúspěšných pokusů (vystřízlivět, dostudovat, zkusit to v armádě) i série špatných rozhodnutí pokračují. Líbí se mi i pečlivé sociální a dobové zakotvení příběhu. Stejně jako linie policejní necitlivosti, která se opakovaně vrací na scénu. Komunita cítí, že ji roky nikdo nevyslyšel (sousedka Glenda by mohla vyprávět). Zároveň se mi zamlouvalo, že se tvůrci po čase rozhodli obrátit perspektivu, odsunout Jeffa na čas na vedlejší kolej a zaměřit se na jizvy v okolí. Co zanechal na své rodině, na rodinách obětí, na sousedech. I když jakmile Jeffreyho vyvedou v poutech, psychologická sonda do života několika lidí „poté“ je už poměrně zdlouhavá. Evan Peters byl u mě prozatím hlavně vyšetřovatel Colin, který v Mare of Easttown kryl záda Kate Winslet. Tentokrát se dá očekávat, že za jeho výkon padnou nějaké ty nominace. ()
Přiznám se, že jsem dal jen dvě epizody - ne kvůli tomu hnusu, co se na mě z obrazovky linul, ale kvůli té k smrti utahané nudě! Něco tak zoufalého a utahaného jsem už dlouho neviděl, tímhle nehodlám trávit čas. ()
Nudné a nijaké, stejně jako ta nula Dahmer. V porovnání s Bundym, Kemperem nebo snad dokonce se samotným panem F. tsstss tss. ()
Binge-watching možná není dvakrát zdravou činností, ta pravá seriálová pecka ovšem diváka jednoduše chytne a jen tak ho nepustí. To je právě i případ Příběhu Jeffreyho Dahmera. Tenhle nepříjemný portrét sériového vraha pochopitelně nezkousne každý, v průběhu sledování je ovšem snadné uvěřit tomu, že samotný materiál lepší péči dostat nemohl. Minimálně ohledně navození přesně těch pocitů, které už ze samotného převyprávění Dahmerových činů ihned u diváka naskočí. Příběh Jeffreyho Dahmera funguje nejen jako obdivuhodná a mrazivá charakterní studie, které i přes mrazivé výjevy a pocity nepříjemna nelze nepodlehnout. Jako seriál jde totiž o perfektně vystavěnou mozaiku, která navždy nastaví nepřekonatelnou špičku ledovce pro odvážlivce, kteří se jednou pokusí zpracovat Dahmerův příběh tak fantastickým způsobem.... více zde ()
Já nejsem polda, soudce, právník ani doktor. Jsem divák co hodnotí seriál a říkám, že je zbytečně podrobnej, tím pádem zbytečně dlouhej a tím pádem dost často nudnej. Nebaví mě hodinový svádění dvou gejů v baru, nebaví mě hodinová zpověď sousedky, nebaví mě hodinový podávání žalob. S čím mám ale největší problém, tak jestli je správný, aby něco takovýho vůbec vznikalo. Nedá se totiž říct, že bych byl fanda desetihodinovýho prostoru pro sériovýho vraha. To by ale bylo na dlouhou debatu u piva... ()
"Dahmer" je prozatím nejodpornější seriál, jaký jsem viděla. Ale ne kvůli hlavám v lednici, popíjení krve, játrům na pánvičce apod., to vem čert. Měla jsem problém sledovat ho z LIDSKÉHO hlediska, protože myšlení a jednání lidí jako Dahmer je něco, co můj mozek prostě nedokáže zpracovat. Pomalé tempo, kterým se seriál ubírá, oceňuji, protože právě díky němu máme možnost poznat vraha ze všech jeho lidských i nelidských stran. Obrovský podíl na celkové atmosféře mají také bravurní kamera a hudba, nemluvě o výkonu Evana Peterse, který se na psychopatech z "AHS" propsychopatoval k absolutní dokonalosti. Jediné, co mi trošku kazí celkový dojem, je finální epizoda. Ta se bohužel nevyhnula nešvaru, kterému se předchozích devět epizod tak zdárně vyhýbalo, tj. vyvolávání pocitů sympatie a lítosti. Celkově si myslím, že ideální délka by byla 6-8 epizod, protože ke konci už bylo patosu a otravné černošky až až. ()
No asi takhle, obvykle tyhle divácké hity Netflixu ignoruji, ale v tomto případě samozřejmě zvědavost nakonec zvítězila, protože sériový vrah žeano. A i když mě to bavilo a místy mi to přišlo natočené obstojně (byť nějak nechápu ten trend, kdy každou epizodu točí jiný režisér), stejně jsem se nemohl ubránit dojmu, že je to strašně natahované, a hlavně mám taky docela problém s tím, jestli si taková látka skutečně zaslouží zfilmovat, protože souhlasím s názorem, že vůči pozůstalým obětí je necitlivé oživovat staré rány, a celkově mi to přijde jako cynické zpeněžení lidské krvelačnosti (kterou samozřejmě reflektuji i u sebe - dokonce chápu i lidi, podle nichž se ten seriál držel zbytečně při zemi co se týče zobrazení nějakých nechutností - zájemci o tento druh podívané se musí poohlédnout jinde, osobně jsem si při sledování vzpomněl například na šílenost U Zlaté Rukavice). Prostě pokud si vybavuji dobře, tak jsem dosud o existenci zrůdy jménem Jeffrey Dahmer nikdy neslyšel, a nemám pocit, že by mi rozšířením povědomí o jeho zločinech Netflix nějak obohatil život, spíš je mi z toho zle, protože mě u toho napadá, kolik takových magorů po světě běhá dosud neodhalených, což je prostě hrozná představa. Celkově mě ten seriál uvrhl uvrhl do dost neradostných myšlenek, a nejsem si úplně jistý, že je zdravé něco takového sledovat. ()
[82%] Vysoké hodnocení tohoto nového seriálu na netflixu mě přitáhlo a tak jsem se do toho směle pustil. O postavě Dahmera jsem doposud snad nic moc víc nevěděl, takže jsem netušil do čeho jdu. A jak jsem vlastně nakonec s tímto počinem čítajíc 10 epizod spokojený? Já říkám, že jsem. Evan Peters, který zde hraje ústřední postavu psychopata/sériového zabijáka a kanibala Jeffreyho Dahmera do toho dal snad všechno co měl! Opravdu prvotřídní herecký výkon. Vlastně zpočátku při prvních epizodách jsem si říkal, jaký je to jednoduchý koncept, ale ty konkrétní scény včetně skvěle zahrané postavy psychopata - to předčilo případné nedostatky ostatních aspektů. Jak tu tak na CSFD čtu, tak někteří píší, že to mohlo být víc brutálnější co se týče krve apod. Jenže mě to takto stačilo, že úplně do detailu jisté scény vidět nebyly, ale vlastně, když o tom nyní přemýšlím, tak jich i tak bylo dost. Hlavně ponuré a tíživé atmosférou to bylo dost. Navíc to působilo i dost nechutně, když jsem se vžil do toho, jak ty rozkládající orgány lidských těl páchly. Takže autentické to bylo až až. Tématika gayů je zde hlavním středobodem všeho. Takže je tu dost scén ohledně toho. Ne každý bude asi jásat, ale dost o tom. Do nějakých 7 dílů je to dost dobrý. I ten Jeffův vývoj od dětství. Jisté situace a časové období se v různých dílech prolíná, ale orientovat se v tom dá přehledně. Poslední 3 části jsou už takové doplňující, ale stále je na co se dívat. Ty důsledky na obětech, kterým Jeff poničil životy jsou působivé. Finální epizoda mohla být trochu víc ostřejší a zapamatovatelnější, ale ani s ní nemám problém - je to vlastně dle skutečnosti, ne? Takže co k tomu ještě dodávat? Veškeré vedlejší postavy mě snad bavily možná až na tu Glendu ... Jeffův otec mě vedle něj bavil nejvíc. Maximální počet hvězd zde nedávám, neříkám, že si to budu pouštět často, někdy se k tomu možná ještě vrátím, ale bylo to fakt hustý, zneklidňující, takže raz asi stačilo. Těchto sociopatů běhá po světe určitě dost. Takže asi tak. ()
Velmi silný seriál a zároveň hodně velká odvaha Netflixu, zpracovat osobní hluboký portrét známého brutálního vraha. Po filmařské stránce skvěle odvedená práce. Jen si myslím, že ti, kteří hodnotili tento počin velice kladně, by možná (přes veškerou absurdnost) uvítali více detailnější vraždící počínání Dahmera, což by pochopitelně bylo už vůbec nehumánní vůči pozůstalým. V tom tkví velká kontroverze. ()
Reklama