VOD (2)
Série(3) / Epizody(35)
Obsahy(1)
Případy 1. oddělení je kriminální seriál inspirovaný 14 skutečnými případy, které řešili po roce 1989 policisté oddělení vražd na území Prahy. 1. oddělení je elitní útvar, který v posledních letech dosahuje objasněnosti trestných činů okolo 95 %. Jeho příslušníci zasahují, dojde-li k vraždě, pokusu o vraždu, těžkému ublížení na zdraví s následkem smrti nebo dalším nejzávažnějším zločinům.
Spoluautorem scénáře je současný šéf oddělení vražd Josef Mareš. Kriminální seriál Případy 1. oddělení se tak opírá o mimořádnou míru autenticity a přesnosti v popisu policejního prostředí, žargonu i vyšetřovacích postupů. Pro ty je typické, že policisté většinou relativně brzy vědí, kdo je pachatelem. Mnohem těžší ale je dopadnout ho a zločin mu dokázat. Důležitou roli hrají i zdánlivé maličkosti. Způsob pátrání a usvědčení zůstal u všech případů do velké míry zachován.
Jednotlivé epizody jsou inspirovány i mediálně známými případy. Například dopadením sexuálního agresora z Jižního Města, případem vraždy pracovníka televizní stanice, vraždou, kterou si objednal majitel domu, aby se zbavil nepohodlné nájemnice. Máte možnost dozvědět se, jak policisté při dopadení pachatele postupovali, co jim komplikovalo práci, případně jaký museli použít trik, aby ho z činu usvědčili. Čeká vás čtrnáct epizod, čtrnáct skutečných případů. Skutečná kriminálka.
(Česká televize)
Recenze (691)
Překvapení - na české poměry nevídaně povedené. I proto čtvrtá hvězda navíc. Objektivně spíše tak na tři, především co do vyprávění je to mnohdy bída, ale čert to vem a díky, Česká televize. ()
Po osmém dílu můžu směle přihodit a musím konstatovat, že takhle kvalitní krimiseriál jsem při pondělcích na ČT ani nečekal. Výborné zpracování mě velmi příjemně překvapilo. Samozřejmě pomáhá, že jednotlivé případy vychází ze skutečnosti, ale přístup tvůrců a výkony herců jsou zatím důvodem, proč se těšit na pondělní večer u televize .... Tak seriál (tedy první sérii) máme za sebou a na svém dílčím hodnocení nemám co měnit. Málokdy jsem si přál u českého seriálu pokračování - tentokrát v něj doufám. ()
Čtrnáct dílů odvysíláno, a jak kdosi podotkl v diskusi na stránkách ČT - "kdybyste radši místo těch milionů na trapnou Renčovinu natočili dalších čtyřicet dílů tohohle":) Tohle je totiž ONO! Ne Yoko. Žádné bombastické přestřelky, žádná divácky vděčná korupce na nejvyšších místech, ale kriminalistická práce odváděná "skutečnými" policajty. A samozřejmě žádné zaostření obličeje vraha z odrazu ve skle projíždějícího auta natočeného kamerou z bankomatu;) Naopak hodiny studování spisů a sezení ve služebních "fábkách" při sledování, opakované vytěžování sousedů, poznatky kriminalistické vědy (hradečáci potlesk navíc pro Ondřeje Malého, jehož občasné vtípky jsou dokonalé - viz "Vašku, promiň, nepovedlo se to, jsi u nás...":)), předávání zkušeností, trocha té politiky v rámci služebního postupu, no a pak taky zničený rodinný život, vyluxovaný účet několik dní před výplatou, lákavé nabídky médií, aby se sem tam "něco pustilo"... Je tam toho opravdu dost, včetně toho, co musí policista při výkonu povolání snášet od všemožných individuí, o která by si takzvaný slušný občan kolo neopřel (a nejen proto, že už by ho nikdy neviděl;)). Jsou tam i chyby, které se dějí, včetně katastrofálního jednání vyšetřovatele s obětí znásilnění. A taky je tam zjednávání průchodu spravedlnosti, které se mně jako obhájci nemůže líbit, i kdybych těm sympošům z péčéerky fandil sebevíc a v televizi to bylo sebevtipnější ("No, tak jsme si zavolali tu matku vašeho klienta, co si ji navrhoval jako svědka, a podívejte co nám na ten úřeďák navykládala..." - z protokolu zjistíte, že ta tři čtvrtě stránka se jaksi sepisovala hodinu a půl, a na návštěvě v base se dozvíte, že matka se klientovi svěřila, jak se na ni "ty dva policajti vrhli, jestli chce skončit v báni za křivou výpověď, a že takhle teda ne, pani..."). Takže dámy a páni, za tuhle realitě velmi blízkou "tradiční" kriminálku, která má místy opravdu hustou atmosféru, dávám ČT 90%. I za to, kolik prdelí apod. pouští v pondělí hned po dvacáté hodině do éteru:) Mimochodem jistě vás překvapí, že skuteční příslušníci nemluví spisovnou češtinou a "jděte s těmi svými výmysly k šípku" není jejich obvyklý projev:) PS: Kdo sledoval StarDance 2013 a obdivoval křehkou "Aničku" Polívkovou, bude z té vyžilé drsňačky v šestém díle asi dost překvapený - respect to Anna. PS2: Předposlední díl - ta auta se opravdu takhle kradou;) ()
Jsem na tom podobně jako uživatel Jara.Cimrman.jr, seriál si mě získával postupně, od prvních váhavých 70% až k 90%, které uděluji teď. Za moje váhání může částečně i to, že jsem neznal zajímavou osobnost Josefa Mareše. Definitivně přehodnotit Případy mě přiměly Devadesátky, bravurní majstrštyk. Poznal jsem, jak jsou Případy skvěle vystavěné, lpí na detailu, každý díl má několik dílčích point, jsou jako skládačka, která do sebe zapadá, za doprovodu hudby čím dál lepšího Juraje Dobrakova. Samozřejmě, téměř vše má své chyby a velitel Prvního oddělení VV je v psaní přece jen samouk, ale mám seriálu vyčítat takovou blbost, jako že každý z hlavních postav je nositelem nějaké výrazné charakterové vlastnosti? Nebo si vymýšlet (kdo ví, z jakého důvodu), že parta ze seriálu jsou všichni klaďasové?? Možná by to chtělo nečíst jen propagační materiály a hodnotit povýšeně po dvou dílech, že. Třetí řada Případů je můj nejočekávanější seriál letošního roku, takže uvidím. A pak by měl přijít Docent, tak se, chlapi, ukažte!! ()
Po dvou seriích si troufnu říci, že je to jeden z nejlepších kriminálních seriálů co jsem na obrazovce ČT kdy viděl. Realistická práce policajtů odproštěná od akčních i jinak filmařsky efektivních scén (honičky, sex, bitky ) dělá ze seriálu originální, svěží a především velmi atraktivní podívanou. Vše podpořeno výborným castingem a předměty ac sparty praha ze soukromé sbírky Ondry Vetchýho. Doufám, že třetí serie na sebe nenechá dlouho čekat a když už budete v tom natáčení, tak vemte rovnou i čtvrtou sérku. ()
Viděl jsem už hromadu sraček, co se považovali za krimošky současnosti. A to jak z Ameriky, Skandinávie, tak dokonce i z tuzemska. Nicméně musím se přiznat, že Případy 1. oddělení mě na první shlédnutí okamžitě sejmuly. Prvním dílem mě sejmul především ten herecký atak, který slibuje jednu hereckou hvězdu vedle druhé. Druhým dílem jsem pak pochopil, že tenhle seriál si prostě nechce na nic hrát...on vypráví příběhy z okolí Prahy tak, jak se pravděpodobně opravdu stali. Bez příkraz, s upřímností a obyčejností, které si v tomto ohledu nesmírně vážím. Žádní nagelovaní a dobře nasvícení šampónci. Prostě chlapi, co po práci jdou na pívo, pak domů za manželkou a ráno se zase probudí s hlavou plnou sraček, které je třeba během dne důkladně eliminovat. Oceňuji, že Česká Televize to takhle zkusila a nesmírně si tohoto seriálu vážím. Zatím jsou to čtyři, ale pokud to celé takhle půjde dál, nebudu se bát dát i pátou hvězdičku. Jo a Ondra Vetchej si tu Spartu mohl trošku odpustit...Hlásím, že po druhé sérii navyšuji na pět hvězd. Ještě se mi nestalo, abych se těšil na pondělní pravidelnou českou kriminálku s Českou televizí. Díky a díky i hercům, kteří byli a jsou naprosto boží. Všichni, do jednoho! ()
Tak jo, viděl jsem tři díly, u všech třech jsem pointy a zvraty odhadl asi tak 15 minut před kriminalisty a následně jsem byl nucený sledovat tu zvláštní provinční operetu, promiňte, velký pitaval z malého města plný krásného přehrávání, nesmyslné akce, která je totálně statická, ale hudba ji tlačí dopředu málem jako futuristický thriller. To rozkoukávání se do světa je zajímavé, ale scény typu rozhovor poldy a novinářky na studeném pustém parkovišti prostě pořád vypadají jako křečovitý derivát, kterému se divák zběhlý v estetice scandi-noir musí jenom lehce pousmát. Něco mi říká, že kdyby k údajně realistickým případům (občas o míře realismu silně pochybuju, resp. některé zkratky ve scénáři dost vraždí logiku dění) zkusili tvůrci zvolit syrovější přístup, nemuselo to zase působit až tak nejapně. Ale ten kontrast přiblblých peripetií a rádoby-osudového důrazu je na hlavu padlý. Ale chápu, že fenomén "pondělní detektivky na čété" a místní normalizační tradice "poldů s turkem, stařenou a rohlíkem" diktuje méně přísná kritéria. Po pár dalších rutinních dílech přihazuju hvězdu, dá se na to koukat jako na neurážlivou kulisu. Pro cukráře Enšpígla: když jsem naposledy mluvil s kamarádem detektivem, vyšteřoval skutečné případy, ne epizody seriálu. A když jsem posledně pustil telku, dávali tam epizody seriálu, ne skutečné případy. Mimochodem, Případy si dotyčný kriminalista velmi pochvaloval. Prý je to ze života. ()
Seriál, který příjemně překvapil. Žádná velká akce, ale stará dobrá poctivá policejní práce...vypiplané procedurální krimi. Nejlepší český krimi seriál od dob legendárních Sequencových Hříšných lidí města pražského. ()
,,ZPRACOVÁNO PODLE PŘÍPADU … PACHATEL BYL PRAŽSKÝMI POLICISTY DOPADEN ZA … DNŮ. MĚSTSKÝ SOUD JEJ ODSOUDIL K VÝKONU TRESTU….“ /// Žádný čtení myšlenek ani forenzní nehrajou hlavní roli. Klasická pátračka, Vacátko v mobilu a herci s osobním kouzlem přesvědčit, že sledujete dobrej tým a skutečný případy. A přitom taková klasika – na úvod zločin a pak… až k happy endu. Předpokládám, že se v seriálu nepoznali jen uchyláci a vrazi, ale taky policajti. Voceňuju, že tady nepitvaj soukromý životy, ale lehce a jednoduše se vystihnou charaktery postav. Tohle mě baví a navíc si nepamatuju, kdy naposledy jsem si u českýho seriálu přál pokračování. (Vlastně jo.) 2.SÉRIE: V agitace o náročnosti práce s největším debilem na šéfovský pozici se naštěstí najde dostatek prostoru pro případy a pátrání. Seriál dokazuje, že mít vo čem vyprávět (zločiny podle skutečnosti) je 80ti% záruka úspěchu. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Fandím policajtům co fanděj Spartě. 2.) Nevím, proč se uděluje Cena Michala Velíška. 3.) Zjistím, že v Praze můžu stále potkat hříšný lidi. /// PŘÍBĚH **** HUMOR * AKCE ne NAPĚTÍ ne ()
"Za slušnou mluvu odpovídá vedoucí ... a to jsem já. Tak mě kurva neserte." Případy 1. oddělení nejsou geniální, ale jsou autentický. Takhle nějak se to stalo, takhle nějak se to vyšetřilo a takhle nějak to u policie funguje. Chvílemi mě až mrazilo z toho, jak je to reálný. Jak se největší idioti dostávají k funkcím, jak se občas ohýbá zákon, jak novináři překážejí při vyšetřování i jak se práská na kolegy. Občas jsem byl skoro až naštvanej na namyšlenost Korejse, aroganci Drápové nebo neschopnost Sršně, ale všechno mě hned přešlo, když jsem si užíval erudovanost Kozáka, mazanost Plíška, odhodlanost Pražáka nebo sarkasmus doktora Vojíře. Vážně pochybuju o tom, že nějaká česká kriminálka někdy nabídne víc než tahle sestava z 1. oddělení. ()
Nebojím se říct, že to co The Wire udělal pro policii v USA, dokázaly Případy 1. oddělení pro Policii ČR. Samozřejmě je třeba dodat, že The Wire šel ještě podstatně dál, ale to už je vedlejší. Případy úspěšně demýtizují práci policie, kdy detailně vykreslují proces vyšetřování tak, jak probíhá doopravdy. Metodika, nástroje, technologie, terminologie, dokonce i interakce mezi kolegy jsou v jistém zjednodušení vyobrazeny tak, jak probíhají v reálu. Zjednodušení, či vynechání nezajímavých částí je nutnost, ať už z hlediska ochrany informací, nebo prostě proto, aby si seriál zachoval nějakou dramatičnost, spád, dokázal překvapit atd. Případy jistě patří mezi to nejlepší, co kdy bylo v ČR natočeno, snad nad každým dílem mohu uznale pokývat hlavou, jen při srovnání se světovou špičkou tomu chybí určitá přidaná hodnota navíc... 8/10 ()
(Viděny první dvě epizody.) Češi chtějí kriminálky. Pokusy ale selhávají. Kriminálka Anděl se snažila imitovat americkou řadu CSI. Výsledek byl směšný. Film Ve stínu zkoušel oživit noir, na to však byl příliš vyměklý. Cirkus Bukowsky imitoval drsnější školu severských krimi, ale chtěnému dojmu se leda přiblížil. Nyní přichází 1. oddělení s náměty inspirovanými realitou, zaštiťující se ze všeho nejvíc právě autenticitou a "čistotou žánru". Provedení se však na první pohled zdá velmi toporné, jako by si Česká televize „čistý žánr" představovala coby žánr zbavený jakéhokoliv ozvláštnění, kde vše přesně odpovídá nejklasičtějším vyprávěcím vzorcům tak, jak si je diváci pamatují ze svých desítky let vyhasnutých československých seriálů. Případy skutečně vypadají v mnoha ohledech jako ne zrovna modernizovaná verze Malého pitavala z velkého města, díla, jehož úkolem bylo primárně dělat reklamu na vyšetřovatele a ukazovat, jak jsou to všechno féroví a obyčejní chlapi z lidu a jak nakonec vše vyřeší bez ztráty aury hodných strejdů. Kdybyste se náhodou začetli do distribučních materiálů, dozvěděli byste se, jak skvělé je pražské oddělení vražd, jak vše vyšetří, jak prakticky nechybuje. Dojem jedné velké propagační kampaně se jen prohlubuje. Tohle (v žádném případě netvrdím, že jakkoliv politicky motivované) následování normalizačních a starších trendů, vyznačující se bezmeznou důvěrou ve státní složky, směřuje zcela proti standardům moderních amerických kriminálek, kde jsou sice vyšetřovatelé také většinou horliví klaďasové, ale jejich souboj s vlastní institucí bývá leckdy stejně vysilující jako pátrání po pachateli. Jen těžko můžu tvrdit, že dělat policistům a policii za každou cenu dobré jméno se nesluší, rozhodně to ale narušuje myšlenku krimi, tedy špinavého žánru reflektujícího drsný svět. A mě to nudí. ()
Nečekaně dobré. Baví mě to, dává to smysl a je fajn, jak je každá postava opravdu jiná a jaký to má vliv na vyšetřování. Navíc vyšetřování nevypadají jako neuvěřitelný sled nejmodernější technologie, která udělá veškeré pátrání, která poskytne důležitá vodítka. Líbí se mi, jak přemýšlejí hlavou a nohama. ()
Věrohodné, opravdové, přesvědčivé, k tomu skvěle zahrané a opatřené výbornými dialogy. Vlastně jsem na takový krimiseriál čekal celý život, jsa tímto prostředím mírně poznamenán. Jedinou nevýhodou tohoto díla je, že vedle něj valná většina jiných seriálů či filmů z prostředí zločinu a kriminalistiky působí až skoro směšně naivně. ()
Jak jsou předsudky zavádějící, jsem si uvědomil po zhlédnutí několika epizod Případů 1. oddělení. Dlouhá léta jsem na základě zkušeností podléhal dojmu, že vznik kvalitního kriminálního seriálu je u nás stejně pravděpodobný jako natočení vysokorozpočtového sci-fi ve vietnamské produkci. A ejhle, ono se to podařilo. Základem je kvalitní scénáristická práce, která vychází ze skutečných kriminálních případů a taky fakt, že se na scénáři podílel ostřílený kriminalista, který do něj vložil své zkušenosti. Díky tomu je to věrohodné, aniž by to ztrácelo napětí a atraktivitu. Co oceňuju nejvíc, že to jde vlastní cestou a nehledá vzory v zahraničí. Seriálů, které jsou zjevně inspirované severskými detektivními řadami nebo americkými akčními sériemi vyprodukovaly naše televize spoustu s velmi rozpačitým výsledkem. Do určité míry bych snad korigoval bezbřehé nadšení, které seriál vzbudil. Je to velmi solidní, ale výjimečné snad jedině v rámci velmi průměrné české dramatické tvorby, která už druhou dekádu tápe, jak dál a hlavně pokulhává za moderními televizními trendy. Kvalitní herecké obsazení, dokonce i Bolek Polívka si vzpomněl, že umí hrát, a přestal předvádět sebe sama. Snad jedině Sabina Remundová potvrdila, že opravdu nepodědila herecký talent své matky. Celkový dojem: 85 % ()
„No hele, jedno je jasný, sama si to neudělala.“ – „Nekecej, tos mě teda překvapil.“ Případy 1. oddělení to mají těžké. V dnešní době, kdy vzniká právě v žánru krimi seriálu prakticky neustále jedna zahraniční pecka za druhou, je těžké tuzemskému divákovi představit něco, co by v tomto silně konkurenčním prostředí se ctí obstálo. Ale tvůrci Případů naštěstí pochopili, že nemohou publikum oslnit stejnými trendovými způsoby a vydali se jinou cestou. Tým 1. oddělení není plný bezchybných, geniálních hochů, co používají ty nejmodernější technologie. Jsou to obyčejní chlapi ze staré školy, kteří chybují, sem tam něco přehlédnou, občas si dají dohromady některé souvislosti špatně nebo až později, své hraje i faktor náhody, nicméně tenhle civilní přístup je mi hodně po chuti (výborná ilustrační scéna je třeba v díle, kde mladý stážista po chuti zkouší poznat, co je rozsypaného na podlaze a dostane sprďáka: „Tak co blbneš?! Moc koukáš na detektivky.“). Co se týče hereckého obsazení, je maximálně sympatické (největším oblíbencem je pro mě prozatím Polívkův moudrý, staromilský a nesmírně vtipný Plíšek), dochází i na hodně cameoroliček (nejvýraznější z nich je opět z rodiny; Anna Polívková si svůj part očividně velmi užila). A jestliže jsem použil u postavy majora přívlastek „vtipný“, tak ten se dá vztáhnout na celý seriál (až mě to občas překvapuje, kolik humoru sem tvůrci vměstnali). S tím souvisí i narážky na českou mentalitu typu: „Copak pane Štromf? Už maj zajištěný stopy?“ – „Není co zajišťovat.“ – „Jak to?“ – „No než sme přijeli, tak bába uklidila. Se styděla, že má doma bordel.“ /či „Vedoucí výjezdu onemocněl, tak sem to vzal za něj.“ – „Jo tak.“ – „Dávaj hokej, nikomu se nechce.“. Potěší i odkaz na československou žánrovou legendu Hříšné lidé města pražského, jak přímo jedním dílem, tak hlavně titulní znělkou, kterou má Pražák jako vyzvánění na mobilu a slyšíme ji poměrně často. Samozřejmě seriál dokonalý není, za slabší se dá považovat herectví protagonistů ve vedlejších rolích (čím menší part, tím horší; a obecně záporáci), za poněkud úsměvné beru doznání některých zločinců po pouhém vyřvání ze strany vyšetřovatelů. Po první sérii každopádně nadšeně hodnotím silnými 4*. „Počkejte, pane kapitáne, co provedl? Že mu sem dneska ráno manželka donesla kufry, tak sem si myslela…“ – „Myslela ste si dobře.“ „Že…?“ – „Nechtěl doma mejt nádobí. Nashledanou!“ ()
..ak by mal niekto problém objektívne tuzemsky ohodiť bodíkmi tento na svoje CZ pomery suverén, nech okúsi SK Hip "MESTO TIEŇOV" Hop suterén. Okopírovaná skopírovaná prekopírovaná a smutne snaživá CSI F*ck- S*K mutácia, ktorá ( aby toho nebolo málo) zbytočne a nedôstojne prebúdza pánov hercov ( Bindas / Krivosudský...) z ich zaslúženého hereckého dôchodku. Tento koment bez hodnotenia rada pridám tejto cz partičke. Hele, ale Dobrakov si ukousl motív ze SHERLOCKA, nebo ee ? Parta říká že yo. No nic, i tak dobrý. ()
Tento seriál detektivek polistopadového období obsahuje vše, co se téměř pravidlem míjí s kvalitou v podstatné části televizní tvorby nejen České televize. Týká se to mj. dobového vřazení, vzorného postižení vnitřních poměrů - nejen v rámci pražského městského kraje -, kvalitní režie, ale i hereckého obsazení, jemuž dominuje pětice Vetchý, Stach, Vladyka, Polívka, Blažek, ale také mimořádně zajímavá Petra Hřebíčková. Velmi dobrý je i výběr případů postihující škálu agend, jimiž se pražští kriminalisté z mordparty obírají. Vcelku se jedná o mimořádně příjemné překvapení. ()
Nejlepší český krimiseriál od dob Hříšných lidí a (nejspíš) nejlepší porevoluční seriál vůbec. Autenticita, znalost prostředí a zkušenost tvůrců je znát z každého dílu, každé minuty na obrazovce. Zároveň je zde místo pro příběh a místy dusný děj odlehčující humor. Nejsou zde detektivové supermani, ani akční hrdinové, ale obyčejní chlápci od vedle, kteří jsou navzdory svým chybám a nedostatkům velice sympatičtí. Herecké obsazení se bez pochyb dá nazvat hereckým koncertem a to včetně rozsahem menších rolí. Bolek Polívka opět dokázal, že není pouze klaunem, léty opomíjený Miroslav Hanuš se po padesátce dopracoval ke své životní roli a Ondřej Vetchý je v roli majora Kozáka natolik charismatický, že by se mohl stát vzorem všech kluků, prahnoucích po práci u policie. 100%. ()
Hříšní lidé města pražského pro nové tisíciletí. Nepřeháním. Neskutečně sympatické obsazení, zápletky inspirované skutečností, svižná režie, která nespoléhá na rádoby světový efektní kabátek, ale zůstává při zemi a také díky ní vše vypadá poměrně uvěřitelně, fajn hudba, rozumný počet dílů s rozumnou stopáží. Epizodu od epizody jsou Případy 1. oddělení lepší, překvapují nejrůznějšími herci v nejrůznějších rolích (Jiří Lábus, Vladimír Brabec, Jana Gýrová...) a alespoň pro mě byly silně návykové. Scenáristům asi nejvíce děkuji za krásnou roli pro Bolka Polívku, kterou už řadu let potřeboval.___P.S. A ani druhá řada nezklamala. ()
Reklama