Režie:
Dexter FletcherScénář:
Lee HallKamera:
George RichmondHudba:
Matthew MargesonHrají:
Taron Egerton, Jamie Bell, Richard Madden, Bryce Dallas Howard, Gemma Jones, Steven Mackintosh, Tom Bennett, Kit Connor, Charlie Rowe, Tate Donovan (více)Obsahy(1)
Než se stal Eltonem Johnem, jmenoval se Reginald a byl to malý brýlatý oplácaný kluk, který si příliš nerozuměl s rodiči, zato s klavírem mu to šlo náramně. Zpočátku jen dělal křoví úspěšnějším muzikantům, jenže pak potkal svou nejspřízněnější duši, textaře Bernieho Taupina. Od tohoto setkání vedla strmá cesta na absolutní vrchol, možná až příliš rychlá na to, aby se dala zvládnout bez chlastu a drog. Ty pomáhaly zejména ve chvílích, kdy se Elton cítil sám, opuštěný a nemilovaný, což se mu stávalo prakticky pořád. Jenže když jste duší rocker i showman, tak se z každého srabu prostě vyzpíváte. (Cinemart)
(více)Recenze (479)
Rocketman toho nemá moc co říct. Že propadne citilý umělec alkoholu a drogám kvůli těžkému dětství bez lásky rodičů je slabý motor filmu, i když se týká reálné popové hvězdy. Nejspíš je to totiž příběh podobný každé druhé jako ona. A jelikož ve mně žádný z Eltonovych songů nevyvolává žádnou emoci nebo líbivost, a i jeho kostýmy jsou pro mě přepáleně maškarádní, až sebezesměšňující, můžu na Rocketmanovi docenit pouze skvělou filmařskou formu a snaživé herce. ()
Svět těm pánským kolonoskoperům prostě nerozumí! A tak tu máme v podstatě obvyklé, stokrát obehrané homolkaní dalšího slavného hormonálně dysbalancovaného bukanýra, který se topí v prachách, může si dovolit prakticky cokoliv a nikdo ho nijak nehomofobuje, nicméně zlý svět nechápe jeho citlivé a tolik osamělé homonitro, ostatní řiťopichové jsou jen prospěchářské a zlomyslné homoklády, tudíž mu zoufale chybí homoláska, což je skvělý regresní mechanismus k tomu, aby jeden začal chlastat, fetovat a chovat se jako promiskuitní homohovado. Ovšem na straně druhé Elton Ližkules Džon, Sýr a Řiťíř britského degenerátoria, ukázal, že je docela kůl buzna, a na rozdíl od nedávné Květnové cenzury Bulsary to na sebe vybalil pěkně naprudko, a to včetně péra, zde mimořádně oslizlého, Bobo Stárka v prdeli. Buzikálová čísla jsou poměrně vkusně a netrapně vkomponována do děje a ten Vejn Rúny se homorole zhostil skutečně se ctí. Počítám, že v rámci Stanislavského metody trávil půl roku před natáčením večery v baru U modré ústřice, dokud si neuhnal hemoroidy, a je skutečně vynikající. Takže poměrně zábavný, příliš neretušující, skvěle odehraný a slušně odsejpající homoživotopis autora homopopových kolotočářských cajdáků, u nichž nepochybně vzal pod nátlakem roztoužených Rocketmenů za své nejeden řitní věnec, jakož i věneček mnoha romanticky rozněžnělých nevkusných otylých starých panen při útocích zoufalých zoofilů. ()
Oscar 1 : Píseň - "I'm Gonna Love Me Again" ()
Možná jsem jen dlouho neviděl dobrý muzikál. Možná je Rocketman, rekapitulující život Eltona Johna formou extravagantní hudební terapie, zatím opravdu nejlepší americký hraný film tohoto roku. Retrospektivní ohlížení se za klíčovými okamžiky něčího života je sice u biografických dramat běžné, ale zde funguje skvěle právě díky explicitnosti terapeutického rámce. Zatímco jiné životopisné filmy jsou pojaté jako terapie pouze implicitně, Rocketman svou „léčebnou“ strukturu s přijetím vnitřního dítěte staví na odiv, podobně jako hlavní hrdina svými třpytivými kostýmy nijak neskrývá, že je „queer“. Elton se během skupinového terapeutického sezení, které pojímá trochu jako další ze svých vystoupení, postupně stále víc obnažuje (v doslovném i přeneseném významu) nikoliv proto, aby nakonec sundal všechny masky, ale aby obě složky své osobnosti, introvertní a extrovertní, citlivou a klaunskou, Reggieho a Eltona, skloubil a dokázal konečně přijmout sám sebe. Dospívá k tomu skrze sérii odmítnutí blízkými lidmi (otec, matka, Sheila, John), kteří jej naopak přijmout nedokázali. Životopisem natočeným jako podle příručky Rocketman není také zásluhou spektakulárních hudebních čísel, a) oživujících vyprávění při každé možné příležitosti glamrockovou estetickou a vtipnými a nečekanými nápady (vznášení Eltona i diváků během Crocodile Rock, nápodoba videoklipu z osmdesátých let u Still Standing), b) vyjadřujících, co se hrdinovi honí hlavou a c) přispívajících k hladkým přechodům mezi jednotlivými etapami Eltonova života. Muzikálová čísla, rušící hranici mezi realitou a fantazií, filmu zároveň i během vážnějších momentů dodávají dost lehkosti na to, aby se zvrhl v další příběh o tragickém osudu jednoho trpícího homosexuála. Rocketman by sám o sobě byl v rámci žánru skoro bezchybně zvládnutým filmem, při srovnání s nedávnou, vůči protagonistovi krajně neupřímnou a homofobní snůškou klišé a stereotypů Bohemian Rhapsody je mistrovským dílem. Zatím to paradoxně vypadá, že film se fanouškům Mercuryho filmového životopisu nelíbí kvůli tomu, o co se Singerův film ani nepokusil - je stylizován v souladu s projevem ústřední postavy. 85% ()
Konečně hudební biografie, která se nebojí hravě a kreativně využívat možností filmového média a zbytečně si nesvazuje ruce tím, co chce a čeká většinový divák. A není tedy proto jen línou, otrocky nenápaditou maškarádou jako ta nadhodnocená hudební biografie z loňska 😇 So I'm a rocketman! ()
Hned na úvod předesílám, že o Elton John vím akrát to, že je to slavnej zpěvák a tím to hasne a říkám to ne proto., abych demonstroval jak jsem blbej, ale aby jsi to vzal(a) v potaz v kontextu s mým hodnocením. Řekl bych že se jedná spíše u muzikálový film než o hudební, paradoxní je to, že je normálně písničky a tancování během filmu moc nemusím, ale tady mě to přišla jako jedna z těch vydařenějších složek. Problém je ve vyprávění příběhu, je to naprosto tuctový příběh o tom jak se někdo drápe na vrchol, je na vrcholu chlastá, festuje, zpívá, vztahy, podrazák, no budiž, ale ve filmu bylo víc brýlí než emocí. Dokonce a to mě hodně mrzí i věci kolem hudby , skládání písní, nahrávání, koncetování tam bylo minoritně. Takže nejsilnější byl film především v dramatických dialozích mezi hlavním hridnou a jeho rodinou díky kvalitnímu hereckýmu projevu Targon Ergotona. Vlastně když vemu všechny ty filmy o rockerech a jiných hudebních hovadech co jsem viděl, tak mě tohle přišlo jako tuctový hudební životopis. ()
Hudební biografie, nebo muzikálová show? Rocketman chce být oboje a snaží se životní příběh Eltona Johna podat jako film, ve kterém se řeší jeho závislosti a traumata, ale kde zároveň lidé tančí uprostřed ulice. Hezky se na to kouká, dohromady to ale moc nesedí a především skutečně dramatické scény úplně nefungují, protože zkrátka není dost času na to, aby je tvůrci dokázali patřičně prodat. Vypadá to ale moc hezky a zní to ještě líp. Jen to prostě klouže po povrchu a chce to především bavit. Samozřejmě nebudu tvrdit, že to je špatně, ale já bych chtěl přeci jen trošku víc. ()
Jelikož je producent tohoto filmu samotný Elton John, tak můžeme předpokládat, že Rocketman je i podle jeho představy. Mně tam ale ty muzikální vsuvky prostě neseděly. Raději bych byl, kdyby byl film běžnější, klasičtější, prostě regulérní životopis se vším všudy. Navíc se střídaly momenty, kde jsem jeho skladby jasně znal a nebo naopak vůbec nevěděl, což není problém filmu, jako spíš problém můj. Kdyby ale nebylo těch muzikálních momentů, které se rozjedou hned z kraje filmu, byl by to docela vzorový životopisný film. Tarona Egertona třeba nepoznáte, z něj se Elton prostě stal. A jak zpívá? Nechce se mi věřit, že si všechno nazpíval sám. Už proto si Rocketman zaslouží pozornost, ale jak říkám, kdyby v žánru nebyla kolonka muzikální, bylo by to lepší. ()
║Rozpočet $40miliónov║Tržby USA $96,368,160║Tržby Celosvetovo $195,179,299▐ Tržby za predaj Blu-ray v USA $6,413,978║ Tržby za predaj DVD v USA $3,456,843║ Režisér Dexter Fletcher sa teda riadne vyšvihol a točí ďalšiu vydarenú biografiu. K tomu tu má excelentného Tarona Egertona, ktorý si pýta Oscara. Šikovne zostavené, chytľavé, zvrhlé a pútavé divadielko. /80%/ ()
„MUSÍŠ ZABÍT TOHO, KÝM SES NARODIL, ABY SES MOHL STÁT TÍM, KÝM BÝT CHCEŠ...“ /// Elton John… znám, znám… to je ten zpěvák, co vlastnil FC Watford (kdysi s ním hrála v poháru Sparta a postoupila…). Ale co zpívá… (jasně teď jsem si nastudoval, že jako ten Lví král by bez něj nebyl taková pecka, ale…). Když už se rozhodnu něco sledovat, jsem schopnej tolerovat hudbu, která mi moc neříká. Scény s bukvicema… to už je na hraně, ale když von… dobrá! Je to takovej videoklip, kterýmu vládne „pan divný“. Celkem dost se rozmáznou ty jeho bolístky, takže jde až o poetický vyrovnání se s minulostí. Celkem se mi to líbilo a dokonce jsem poznal ten poslední song! /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Hledám (dalšího) mistra sebedestrukce. 2.) Od filmu čekám tři věci: zkurvenou rodinu, drogy a homo sex.. 3.) Thx za titule „majo0007“. /// PŘÍBĚH ***** HUMOR * AKCE ne NAPĚTÍ ne ()
Eltona jsem nikdy neposlouchal. Pustil jsem si film jen kvůli tomu, že psali na webu, že bude možná lepší, než Bohemian Rhapsody. Mimochodem, nikdy jsem neposlouchal ani Queen. My odchovaní stylem DISCO, jsme měli jiné idoly. Co se týče filmu Rocketman, já tedy nevím, ale po shlédnutí u mne zůstal pouze pocit, že Elton je naivní šlapka, feťák a alkoholik... ()
// "I hope you don't mind, I hope you don't mind that I put down in words, how wonderful life is, while you're in the world..." Hoooooooly feelings! Fenomenální Taron Egerton rozjel show, která člověka nejdřív naprosto nabije, jenom aby ho pak příběh legendárního Eltona Johna totálně semlel a vyplivl, jiného, lepšího. Ulítlá zábava se srdíčkem na správném místě, která neselhává snad v žádném aspektu. ()
„Nie je to len o zmene mena. Je to o tom, aby si zabil toho, kým si bol, aby si sa stal tým, kým si vždy chcel byť.“ Bavilo ma to viac, ako Bohemian Rhapspody (od rovnakého režiséra a na podobnú tému). Kým to bol skôr hudobný film, toto ide viac do muzikálu (áno, je v tom rozdiel a to taký, že gigantický). Mne sa páčia obecne skôr hudobné filmy, než muzikály, napriek tomu sa mi Rocketman páčil viac a to predovšetkým vďaka tomu, že Elton John mi pripadal sympatickejší, ako Freddie Mercury. Čo je dosť zvláštne, lebo od neho poznám dve-tri pesničky (z toho jednu z Levieho kráľa) a ako človek mi nie je nejako extra blízky. Je ale pravdou, že ho registrujem až od doby, kedy už bol nazvime to v pokročilejšom veku, kým tento film ho ukazuje prevažne ako mladíka. A nie len tak nejakého mladíka, ale mladíka v podaní Tarona Egertona. Orol Eddie ide do úlohy naplno, žiari v nej, je skvelý a rýchlo si ho obľúbite. ()
"Už v roce 75 jsem se začal chovat jako čůrák. A zapomněl jsem přestat." Tak nějaká ta upřímnost tam byla. To je fajn. Jinak je to jen příběh jednoho nepříliš studenýho kluka, kterýho rodiče neměli rádi a nikdo mu nerozuměl. A proto začal být závislým na všem, co se dalo nějakým otvorem dostat do těla. Tomu moc nerozumím, ale asi jenom proto, že nemám talent na cokoli, co by mi vydělalo aspoň dva majlanty. Mě to prostě moc nebavilo. Asi proto, že od Eltona snesu jen pár songů a ty tady většinou nezazněly. A když už se objevily, tak je nezpíval Elton a já na to vážně míněný herecký "zpívání" mám celkem alegii. ()
Ten nejhorší možný způsob životopisu, jaký si jen dovedete představit. Rocketman je na hranici koukatelnosti. Je schematický, banální, předvdítelný a prvoplánově slzopudný, jenže je tak mizerně odvyprávěný a neinvenční že namísto dojetí jsem brečel vzteky. Obrovský přešlap... ()
Film je formálně zvládnutý, je vidět, že u jeho psaní někdo přemýšlel a dokonce zapojil i kritické myšlení. (A tady vidím nejzásadnější rozdíl oproti Bohemian Rhapsody, kde člověk doslova cítil, jak filmařům May a Taylor dýchají na záda a dbají na to, aby jim film nepoškodil pověst ani současnou, a aby i kdykoliv v minulosti působili jako ti největší světci. V Rocketmanovi jsem tenhle pocit neměla.) Má to pěkný rámeček, postupné sundávání kostýmu/odmaskovávání je fajn (a dokonce bych byla radši, kdyby těžiště bylo víc tady, tedy v tom, jak je to vyprávěno, a nikoliv v tom, co je vyprávěno) a občasné prolínání snů a reality vždycky potěší. Jenomže víc už toho k dobru asi neřeknu. Příběh/děj je extrémně nudný. Filmu se podaří přesáhnout víc než polovinu své celkové stopáže bez jakékoliv překážky postavené hrdinovi do cesty. Ačkoliv tam náznak depresu a dráma je, tak je to pořád taková divně bezpohlavní limonáda, kde se hrdinovi podaří všechno, na co sáhne, a trpí jen tak trošku po straně, aby šlo poznat, že je to umělec. A zhruba v téhle chvíli se přidává taky to, že film je plný možná sympatických, ale ne příliš herecky zajímavých aktérů. Takže ačkoliv byl počátek slibný a některé pasáže zajímavé, tak jsem prakticky celou druhou půlku film proklínala a fyzicky bojovala sama se sebou, abych udržela pozornost a vydržela až do konce tu neobyčejnou průměrnost všeho snažení. Nicméně jsem díky filmu přišla na hlavní důvod toho, proč mi hudba Eltona Johna leze na nervy: je to tím piánem, před kterým se nedá uniknout, a z jehož manické falešné emocionálnosti se mi chce při delším poslechu škubat si vlasy z hlavy. Občas to tak s hudbou mám, že se mi zdá, jako by se mi psychicky nemocný hudebník snažil svojí tvorbou tu nemoc předat, místo aby sebe i mne svou hudbou léčil, a tohle je přesně jeden z těch případů. (Z českého rybníčku například Hentai Corporation, kluci jsou to sympatičtí, ale jejich poslech na mě působí jak česnek na vampýra.) ()
Dějově si to může s Bohemian Rhapsody podat ruce - sledujeme další cestu ultratalentovaného a extravagantního gay hudebníka na vrchol, nefunkční milostné vztahy s oběma pohlavími, propadnutí drogám, odcizení se blízkým, pád na dno a pokorný návrat. Stylizace je u Rocketmana zajímavější, i když spíš než muzikálová čísla (zprvu tuctová, později výraznější) mě bavily Eltonovy kostýmy. A celkově se mi nejvíc líbily scény, kdy s jeho textařem tvořili. Egerton - stejně jako Malik v BR - vynikající. Písničkově to ve mě tak nerezonovalo, Elton holt nemá takové vypalovačky jako Queen (s čestnou výjimkou I´m still standing). ()
Biografický film bez hloubky, gradace, konfliktu. Ač mám Eltona Johna ráda, myslím, že by bylo mnohem lepší, kdyby se na vzniku svého biografického filmu nepodílel. U životopisů je totiž nutné, aby k zobrazené látce přistoupili alespoň trochu kriticky. A to Rocketman nedokáže. ()
Dexter Fletcher je mimojiné po Orlu Eddiem můj oblibený režisér, prošel si gangsterskou školou Guye Ritchieho a na jeho režijních počinech je to znát. Na Rakeťáka jsem se sice na rozdíl od Bohemian Rhapsody (paralely těchto dvou filmů se hledají snadno) těšil jen způle, přece jen, hitů Eltona Johna znám pouze několik. Nicméně jsem rád, že nastal takový rozmach hudebních filmů a v následujících letech se rád kouknu i na nějaké další. Tím spíše, když budou od Dextera Fletchera, který do klasického životopisu přidal několik neotřelých, ba-li až nadpřirozených prvků, a čistě po režijní stránce není tomu londýnskému rodákovi co vytknout. Taron Egerton mě podobnou rolí velmi překvapil, ale tvůrci samozřejmě dobře věděli, proč jej obsadili a nedivil bych se, kdyby si zazpíval i v nějakém příštím filmu. Úspěch filmu rozhodně tvůrcům přeji a jsem zvědav, jakou další hvězdu hudebního nebe si vyberou příště. ()
Hned na začátek si vyjasněme dvě věci: Nejsem nějaký velký fanoušek hudby Eltona Johna a především...... odmítám v této recenzi srovnávat Rocketmana s Bohemian Rhapsody! Je to jednoduše proto, že Bohemian Rhapsody a Rocketman jsou hodně jiné filmy. V obou případech jde sice o životopisy dvou pěveckých legend, zatím co Bohemian Rhapsody je ale o Freddie Mercurym a jeho kapele Queen a jejich příběh doplňují jejich známé písničky, Rocketman vypráví Eltonu Johnovi a jeho písničky se ve filmu nejen zpívají, ale především se Johnovy písničky používají v rámci muzikálových čísel. Těch klasických muzikálových čísel kde je normální, že celý dav tančí a zpívá a po konci písně se celý dav začne chovat jako by se nezpívalo, dá se v něm zpívat se svou o 20-let mladší verzi a dějí se v nich věci, které by se reálně stát nemohli. Rocketman totiž ani nemá být biografií podobně jako Bohemian Rhapsody ale hudební fantazii, kterou zpěvák Elton John pravděpodobně jen tak jednoduše odvyprávět nemohl, protože si pravděpodobně většinu ze začátku své kariéry díky drogám a alkoholu jednoduše nepamatuje. Režíruje Dexter Fletcher, který po vyhazovu Bryana Singera dodělával Bohemian Rhapsody a předtím natočil Orla Eddieho ke kterému mám sice výrazné výhrady, jeho režie mě ale bavila a řekl jsem si, že k příběhu Eltona Johna by mohla sednout. V Orlu Eddiem si jinak hlavní roli zahrál Taron Egerton..... a Eltona Johna nehraje nikdo jiný než Taron Egerton! Byla to jistě dobrá zpráva v tom, že si režisér a hlavní hvězda budou sednout a nabídnou snad co nejlepší biopic, který se bude minimálně pokoušet vyrovnat Bohemian Rhapsody. Nejen Fletcherovi a především Egertonovi ale všem co se na filmu podíleli se musí sklopit klobouk dolů. Rocketman je totiž povedená biografická hudební show, která si jede ve výrazně odlišném typu vyprávění než je zvykem a je to na tom to pozitivní, protože raný začátek kariéry Eltona Johna rozhodně nebyl jednoduchý.... Trápí mě možná fakt, že co se týče Bohemian Rhapsody byl celý příběh Freddyho Mercuryho výrazně zajímavější a především Mercury umřel a tudíž byl jeho příběh zakončený a více díky tomu celé vyprávění Bohemian Rhapsody tak emocionálně fungovalo. To se u Rocketmana samosebou nemůže povést, protože Elton John je pořád naživu a při síle a tak se musí emoce těžit především z toho, že i když je John pořád naživu, vytrpěl si toho hodně a to už od dětství- Matka a otec o něj nejevili zájem, byl stydlivý, potýkal se svojí homosexualitou a ze začátku ani pořádně nevěděl jak se prosadit v showbyznysu a když se mu to konečně povedlo, další horská dráha jeho života začala.... Příběh Reggieho Dwighta se sice na první pohled nemusí zdát tak výrazně zajímavý jako příběh Farrokha Bulsary, ve skutečnosti je ale i celý Reggieho příběh v rámci příběhu neskutečná dráha plná životních nástrah a emoční nevyrovnanosti, které Reggie později utopil v drogách, chlastu a sexu. Film především pracuje s tím, že Elton John v skupinovém sezení doslova vypráví o tom jaký čůrák od roku 1975 byl a i když se nepoví v jakém roce John příběh vypráví, pravděpodobně to ale bude na konci 80. let. Zatím co Bohemian Rhapsody se ale celou dobu drželo reality (samosebou pár věcí není přesně věrné pravé historii), Rocketman si hraje s tím, že je mimo realitu a dít se může naprosto cokoliv. Díky tomu se objeví spoustu vizuálních prvků o kterých divák ví, že ve skutečnosti nedějí a vše je jenom v Johnově speciální hlavě, vše to ale funguje a perfektně utvrzuje atmosféru v daném vyprávění. Především choreografie spojená se singly Eltona Johna je perfektní, zvláště když se k tomu přidá i vše okolo včetně perfektního, PERFEKTNÍHO TARONA EGERTONA! Tarona Egortona mám rád už od prvních Kingsmanů a táhne nahoru i výrazně špatné filmy (poslední Robin Hood!) a věřil jsem, že se s rolí Eltona Johna silně popere. A já prostě v případě Egertona nemůžu nic jiného než chválit, chválit a zase chválit. Egerton nehraje Eltona Johna, protože se stal Eltonem Johnem. Všechny písně Eltona Johna dokonce ve filmu nazpíval sám, tedy něco úplně jiného než v případě Bohemian Rhapsody kde Rami Malek sázel na playback v podobě Queenovských hitovek. Poměřovat ale celkově jestli lepší herecký výkon podal Rami Malek nebo Taron Egerton je hodně tvrdý oříšek, herecký výkon Maleka byl možná ve finále přece jen trochu výraznější i tak byl ale Egerton perfektní a minimálně tu Oscarovou nominaci bych mu opravdu přál i když Akademie bohužel těžko udělí dvakrát za sebou Oscara v kategorii nejlepší herecký výkon v hlavní roli v podstatě za ,, úplně stejnou roli ´´. Také je Rocketman celý vulgarit, drog, pánského sexu a skvělého vypravěčského tempa. Nedivil bych se kdyby Elton John pravděpodobně na producentské židli některé části svého života výrazně změnil, hádám ale, že většina je pravdou a Elton John dost možná v Rocketmanovi ze svého života předvedl mnoho věcí o kterých předtím nikdy veřejně nemluvil. A nikdo by se mu za to neměl divit.... Skvěle natočená biografie, která je sice hodně utržena ze řetězů, na druhou stranu ale tak alespoň vizuálně ohromí a především vypravěčskou strukturou a výborným Egertonem v hlavní roli potěší. I když jsem na začátku řekl, že nebudu porovnávat, musím říct, že i když mám Bohemian Rhapsody přece jen o trochu radši (Live Aid finále Rocketman pochopitelně jen tak nepřekonal!), Rocketman je také skvělou biografii, která na to šla výrazně po svém a představila Johna Reida na rozdíl od Bohemian Rhapsody trochu v jiném světě. Jestli je jinak lepší John ,, Malíček,, Reid z Bohemian Rhapsody nebo John ,, Robb Stark´´ Reid z Rocketman je těžká otázka, jelikož s Reidem pracuje každý film jinak. Richard Madden mě ale pořád nepřestal bavit a společně s Jaimem Bellem jsou Egertonovi skvělými hereckými poskoky. PS: Jak jsem čekal tak ve filmu chybí Johnovy songy z Lvího krále (Circle of Life, Can You Feel the Love Tonight nebo I Just Can't Wait to Be King by prostě Disney neschválil i když je otázka jak práva na Johnovy songy k tomuhle filmu fungují), pokud ale Rocketman končí na konci 80. let dává to smysl, jelikož Lví král vznikl až v roce 1994. Crocodile Rock, Rocketmana nebo především duet Don't Go Breaking My Heart s Kiki Dee ve filmu jsou .... () (méně) (více)