Režie:
Alfonso CuarónKamera:
Emmanuel LubezkiHudba:
John TavenerHrají:
Clive Owen, Julianne Moore, Michael Caine, Danny Huston, Charlie Hunnam, Chiwetel Ejiofor, Pam Ferris, Peter Mullan, Clare-Hope Ashitey, Oana Pellea (více)VOD (6)
Obsahy(1)
Píše se rok 2027: nejmladší člověk planety právě zemřel ve věku 18 let a lidstvu hrozí naléhavé nebezpečí vlastního vyhynutí. Společnost je zmítána násilím a jednotlivé skupiny obyvatel mezi sebou válčí. V takových podmínkách žije i Theo (Clive Owen), ze kterého se má brzy stát ten nejméně pravděpodobný spasitel lidstva. Poslední nadějí lidí je totiž jediná žijící žena - a když je její bezpečí ohroženo, přichází právě Theo, aby ji ochránil. Zneklidňující akční thriller o budoucnosti, jakou byste nečekali, natočil s Julianne Moore a Michaelem Cainem na Oscara nominovaný režisér Alfonso Cuarón. (Magic Box)
(více)Recenze (1 550)
Technická brilantnosť a orgastická kreativita tohto filmu vo vizualite otvorí hubu filmovým fajnšmekrom a dej so silnou témou a ešte silnejšími scénami roztopí srdce dieťaťa, dospelého i babičky. A hoci sa Alfonso Cuarón s kameramanom Emmanuelom Lubezkim miestami až predvádzajú "Pozrite, čo dokážeme!", ich dielo nenecháva chladným absolútne nikoho. V preplnenom kine vynikajúci kolektívny zážitok, kedy sa ľudia chytali za hlavy, smiali a vzdychali, ako keby im samotným niekto rozbil držku autobaterkou. Myslím, že tak ako v sedemdesiatych rokoch postavili umierajúci Hollywood na nohy Steven Spielberg, George Lucas, Francis Coppola a spol., tak ho teraz, v dobe vykalkulovaných digitálnych jugurtov, posunú na iný level Cuarón, Alejandro Iñárritu, Paul Greengrass a spol. *** FILM ROKA *** ()
Potomci lidí nejsou dokonalí - tak jako třeba United 93 nebo Clerks 2 - a přesto jsou mnohem zásadnější. Cuarón napsal další kapitolu filmových dějin, když zachytil budoucnost v tak neuvěřitelně živém obrazu, že všechny filmy posledních let o apokalyptických budoucnostech, utopiích, antiutopiích nebo totalitách blednou závistí (což platí i pro tolik velebenou Vendetu, jejíž televiznost a plochost vyniká právě ve srovnání s Potomky). Přitom měl Cuarón mnohem těžší úlohu než řada jeho kolegů - zachytit skutečný svět o dvacet let později (nebo potenciálně "skutečný", jednu ze snadno uvěřitelných verzí). K výzvě však přistoupil bez přetvářky a bez příkras, čímž se vyrýsuje nesmírně děsivá tvář budoucnosti, která přitom vypadá naprosto věrohodně a samozřejmě. Přitom jsou moudře akcentována nejpodstatnější témata dnešní doby (migrace, terorismus...) a do všední reality je zapracována veškerá nelidskost, tyranie i všudypřítomná anarchie. Cuarón navíc předvádí naprosto neuvěřitelné kousky, které vrcholí hlavně ve scénách útoku na auto a průniku skrze válečné pole. Vyniká ruční kamera, parádní triky i herecké výkony, a přesto se neztrácí komplexní filmový dojem a pocit, že jen sledujeme jeden výřez z hroutícího se světa. Zásadní dílo, které by měl vidět každý filmový fanoušek, tím spíš zájemci o střih nebo kameru... A i napodruhé nesmírně inspirující, teď už opravdu "bezchybný" zážitek. Jasný film roku. ()
Dokonalá forma vítězí nad poněkud ošizeným obsahem. ()
Oscar 3 nominace: Kamera, Střih, Scénář - A . . . . . . . . . . . Zlatý Lev - výběr ()
Určitě ne žádný "milník kinematografie" apod., to by Cuarón nesměl být tak stokrát lepším režisérem, než scenáristou. Ale jde rozhodně o film, který lze jen a jen doporučit. Minimálně 2 scény - přepadení auta a válečná vřava v uprchlické zóně - si říkají o zařazení do pomyslné "síně slávy" pamětihodných scén, při jejichž sledování mi ujelo jen bezděčné "No ty vole!". Ocenit nutno také zajímavě vykreslenou atmosféru blízké budoucnosti, neutěšenou a zmítanou v problémech, oproštěnou od přemrštěných technologických serepatiček, naopak s důrazem na jeden z budoucích očekávaných problémů západní civilizace, který dnes již začíná vystrkovat drápky (viz.letošní události ve Francii), a to problému nelegálních imigrantů a s tím souvisejícího vzrůstu xenofobie. Cliwe Owen je velmi charismatický chlapík a dobrý herec, jeho současný hvězdný status hlavního tahouna filmu mu přeju, jen škoda, že v jeho případě nepřišel dříve. ()
V podstatě katastrofický film, pojatý ale naprosto jinak, než co si kdokoliv pod tímto žánrem představí. Žádní hrdinové předem předurčeni zemřít, žádné televizní reportáže, žádné vysvětlování... Film nás vrhne do neuvěřitelně realisticky zobrazeného světa blízké budoucnosti, která ale není nijak přehnaně futuristická (mají v kancelářích lepší monitory, to je asi tak vše), prostě vypadá jako náš svět po pár letech anarchie. Ruiny, smog, posprejované zdi, vzpoury, žádné viditelné digitální efekty. Dokonalá forma postavená na příběhu, který v podstatě nemá prolog a konec je víc než otevřený, ale nedělá z diváků blbce, poměrně zdatně se vyhýbá spoustě klišé a z postav nedělá nadlidi. 90% ()
Na Potomcích Lidí je dokonale vidět relativita hodnocení, respektive trvalost jeho hodnoty. Živě si pamatuju, jak se Children Of Men během několika týdnů prodraly do první desítky nejlepších filmů na CSFD, ne-li těsně pod vrchol. A o deset let později, kdy jsem se konečně propracoval k tomu, abych se na ně podíval, ejhle 78% a místo kdesi mimo první třístovku. A je tomu tak nejspíš dobře. Nemůžu samozřejmě říct, jak bych hodnotil před deseti lety, kdy jsem samozřejmě řešil úplně jiné věci (respektive toho moc neřešil ani řešit nemusel;)), a taky toho neměl z hlediska filmového za sebou zdaleka tolik, ale pokud jde o dnešek... no, Alfonso Cuarón sice velmi přesvědčivě vymaloval hroutící se společnost, nacházející se tváří v tvář vlastnímu vymření, ale ono to vizuálně bohužel víc než co jiného připomíná Brazil. A v tomhle ohledu filmu nepomáhá ani role Michaela Cainea, která je objektivně skvěle zahraná. Ony tu v zásadě herecké výkony stojí za uznalé zamručení v podstatě všechny, ale dějově jsou Potomci bohužel dost slabí. Je to škoda, protože jinak by "Cuarónův" svět působil v podstatě realisticky. Takhle máme "kvalitní" dystopii, která působí správně bezvýchodně, máme i poměrně nejednoznačné postavy, máme několik překvapivých momentů, a hlavně i na dnešní poměry velmi působivé dloooooouhééééé akční (AKČNÍ) nestříhané záběry, které jsou samy o sobě uměleckými díly (asi jako Dunkerque ve Wrightově Pokání). Není to málo, ale rozhodně to není dost na obhájení humbuku, který tento film v době svého uvedení do kin vyvolal. Tím méně pak na nějaký jeho "historický" význam. Je to vynikající řemeslo na všech frontách krom té scénáristické. Ale přesto se mi těch necelých 80% výsledného hodnocení zdá trochu moc. Ode mě 70%. ()
Obsah je dost prázdný. Dal by se vyřknout v jedné košatější větě a nic podstatné by nebylo opomenuto. Originální nápad má tak sice minimum vychytaných detailů (tohle prostě není "hravá budoucnost"), ale Cuarón dává téhle pochybné báchorce tak neskutečně naléhavý podtón, že se s ním nedokáži přít. Mnohé scény mi vzaly dech a musel jsem si je pustit několikrát za sebou. Od Blade Runnera jsem neviděl tak "uvěřitelnou" filmovou vizi blížících se zítřků... ()
Na tento film je sebevětší množství slov množství nedostačujícím. Mimořádně talentovaný mexický režisér Alfonso Cuarón pojal tuto depresivní vizi budoucnosti podobně vyhraněně realistickým způsobem jako Paul Greengrass Let číslo 93. Navzdory ubíjející ponurosti a naprosté neúctě k životu, jsou Potomci lidí filmem o naději. Cuarón své filozoficko-náboženské sci-fi drama pojal coby divokou akční jízdu, kdy hlavní hrdinové neustále před něčím prchají, bojují o holý život, na dlouhé dialogy není čas. Osudy budoucích (dost možná) zachránců světa vám však díky skvělým hereckým výkonům nejsou ukradené. Je sympatické, že Cuarón nepodléhá obvyklým hollywoodským zákonitostem o rozsáhlosti a významnosti té které role, dokonce se nebojí odpravit před polovinou filmu jednu z největších hvězd filmu. Rozhodně nelze psát o Potomcích lidí a nezmínit jejich obrazové ztvárnění. Celková ušmudlanost světa budoucnosti teprve ve spojení s kamerou Emmanuela Lubezkiho nabývá těch správně děsivých proporcí. Mezi ty vůbec nejlepší scény nejen filmu, ale celého roku 2006, bych se nebál zařadit zhruba osmiminutové „vyhýbání se kulkám“. Všude neskutečný chaos, tanky, výbuchy, zdi se bortí, Theo (hlavní hrdina) skáče za zbytky obranného opevnění, kamera s ním, za chvíli je potřísněna krví náhodné oběti a takhle to pokračuje ještě dalších pět minut, se stále zakrvavenou kamerou – neuvěřitelné, neuvěřitelné! Absolutně nechápu, jak to Cuarón dokázal zrežírovat, buď je génius, nebo věděl, jaké trikové machry si vybrat. Ve filmu je slušné množství triků, na nichž je nejlepší to, že si jich ani nevšimnete (k velké nelibosti studia, které chtělo, aby peníze do filmu vražené byly vidět). Potomky lidí není třeba vnímat doslovně, ale třeba jako symbolické podobenství, jako biblickou alegorii o ztrátě a znovunalezení nevinnosti, každopádně to je film emocionálně mimořádně silný, oslovující diváky z řad mas i z řad mnohem kritičtějších cinefilů. Je podobně přelomový jako Let číslo 93, s tím zásadním rozdílem, že má podstatně blíž k hranému filmu než k filmu dokumentárnímu. Nebýt několika vypravěčských zaškobrtnutí (první polovina jako by se děla v opakujících se cyklech) a několika scén, jejichž potenciál nebyl dostatečně rozvinut (například Jasperova „nostalgická“), nejspíš bych ihned upravil své pořadí v žebříčku „the best of 2006“. 95% ()
Potomci nepostrádají jak slabší (začátek), tak silnější sekvence (např. "křižující se vojáci"), ale opravdu mi nepřipadlo, že je to snímek, který by nějakým zásadním způsobem "změnil tvář kinematografie". Ale samozřejmě si o něm něco přečtu, než se ve mě tento názor definitivně zabydlí! ()
Strhující film dosti reálně zobrazující naši blízkou budoucnost. Svět v roce 2027 - bída, špína, lidé žijí v neutěšených sociálních podmínkách, ale přesto se to od přítomnosti zas až tak diametrálně neliší. Znásobte si dnešní problémy Evropy a dostanete něco, co se prostředí Potomků lidí až nepříjmně podobá. Tento sociální a politický přesah dává filmu jakýsi nesmlouvavý podtón a hlavní dějové lince poskytuje dostatečně pevný základ pro to, aby jí divák mohl brát za reálnou a fakticky důležitou. Kamera se pohybuje pravidelně pár kroků za hlavním hrdinou a v několika scénách přímo vtáhne diváka do dění na obrazovce, takže vy pak probíháte prudkou přestřelkou, autobusem plným skrývajících se ubožáků, polorozbořenou budovou. Všechno to působí nesmírně živě a zároveň depresivně, ke konci světýlko naděje v podobě dítěte ale opravdu funguje tak, jak má. ()
Film odehrávající se v blízké budoucnosti mě většinou vůbec ničím nenadchne . Potomci lidí mě přitáhli do kina především díky dvou jménům : Alfonso Cuarón a Clive Owen . Oba tito pánové přesvědčili, že umí. Clive Oven zahrál všechny své emoce, chování a skutky tak důvěryhodně, že jsme měl pocit, že přišel z té budoucnosti ukázat co si tam prožil . Alfonso Cuarón uděla další skvělou vizuální práci. Je něco mimořádného vytvořit tak depresivní amtsféru a nebo sledovat ,,jen,,uhyby před kulkami . Donutit lidi, aby během sledování filmu zasyčeli jak hadi když voják vlítně do autobsu k těhotné ženě a rozmachuje se, vyžaduje opravdu dobrého řežiséra . Když si do toho připočtu emoce z filmu stejně tak jako jeho obsah dostávám se jednoznačně k označení majstrštyk !! ()
║Rozpočet $76miliónov║Tržby USA $35,552,383║Tržby Celosvetovo $69,612,678▐ Tržby za predaj DVD v USA $26,082,763 //počet predaných kusov 1,482,899║ Neskutočne silný filmový zážitok. /videl v kine: 100%/ ()
Bravurní podobenství zániku lidstva korunují technické prostředky vyprávění. Hudba je velmi zajímavou mixáží apokalyptického chóru, nepříjemných ruchů a šlágrů, které zní přímo ve fikčním světě (z rádia a futuristické hifi soustavy). Musím přiznat, že na „Ruby Tuesday“ po shlédnutí „Potomků lidí“ už nikdy nezapomenu... Podobně účinným prostředkem je střih, který místy zcela absentuje a nechá film plynout v neuvěřitelně dlouhých a syrových celcích. Dává tak vyniknout expresivní práci ruční kamery Emmanuela Lubezkiho (mj. snímal i Burtonovu „Sleepy Hollow“). Ta dodává svým roztřeseným okem punc autenticity jak dialogickým scénám, tak akčním sekvencím, které jsou až nezdravě bezprostřední a působivé. Obrovské uznání zaslouží herecká družina v čele s výborným Clivem Owenem... není pochyb o tom, že tahle drsná maskulinní tvář je vybavena jemným vnitřním herectvím a přirozenou křehkostí, přející civilním polohám. Micheal Caine v roli Jaspera znovu dokládá, co je to sílící charisma stáří... Neznámá tvář Claire Hope-Ashitey září a bez velkých problémů se vyrovná hvězdě jako Julianne Moore. Hlavní hvězdou je ale Alfonso Cuarón, který po své potterovské anabázi konečně odevzdává práci, jež ho řadí mezi režisérské hvězdy první velikosti. Způsob, jakým pracuje s velkými celky záběrů, jakým pracuje s lidskými tvářemi, jakým graduje intenzitu filmu, jakým s minimálními prostředky navozuje atmosféru budoucího světa a způsob a jakým minimálními prostředky zrcadlí v budoucím světě rozkladný stav světa našeho, je hodný obdivu a uznání. „Potomci lidí“ nejsou planým moralizováním, ani vybičovaným katastrofickým filmem, který by se opíral o schéma a vše vypovídající symboly. Je to ve své podstatě film komorní, drsně autentický a upřímný. Na malém vzorku lidstva předkládá hrůznou vizi konce humanity, která je ve svém rozuzlení až symbolicky nadnesená... není pochyb o tom, že tohle „science fiction“ není nic jiného než mrazivá hyperbola dneška. Pro mě určitě dosavadní divácký zážitek roku. ()
Children of men patří mezi filmy, které se opravdu těžko hodnotí. Svět je plný lidí, kteří se jdou do kina bavit a očekávají akci nebo naopak hromadu humoru. U takových pravděpodobně Cuarón se svým potomkem neuspěje. Existuje však skupina lidí, kteří chtějí vidět něco promyšleného, účelného, špinavého, avšak krásného. Pro takové lidi, kteří hledají ve filmu metafory nebo dokonce alegorie, jsou potomci filmem roku. Má to hodně důvodů. Prvním je obsazení, kde dominuje charismatický Clive Owen , Julianne Moore a Michael Caine. Druhý důvod je Alfonso Cuarón. Člověk, co dokáže vytvořit nejtemnější vizi přítomnosti (Harry Potter 3) i budoucnosti (Potomci). Jeho styl se dá přirovnat k malíři, který si vymyslí schéma a neustále ho zdokonaluje až docílí svého. Ve filmu Alfonso vymyslel dvě scény, které položí každého, kdo miluje kinematografii. Svět temné budoucnosti bez dětí je na plátně dokonale předvedena v celé své kráse a nenašel jsem v něm nic s čím bych nesouhlasil nebo to nechápal. Neřekl bych, že jsou potomci průlom v kinematografii nebo nějaký velký zlom. Rozhodně jde o kvalitní snímek, který by možná chvílemi mohl být příběhově hustší a hudebně vyváženější (ano hudba jediná věc z filmu která mě vůbec nenadchla). Doporučuji shlédnout min. dvakrát, sám se na to připravuji a poté uvidím, jestli film patří do kategorie 5* nebo jsem ho přecenil. ()
Scénář: Alfonso Cuarón, Timothy J. Sexton, David Arata, Hawk Ostby, Mark Fergus .. Majstrštyk Alfonso Cuaróna, to bezpochyby. Mexický umělec, stojící z valné části za tímto projektem, odvedl doposud svoji nejlepší práci. Přesto mám dojem, že jako režisér je stále o třídu lepší, než scénárista. Příběh má několik děravých míst a možná je až moc podřízen extatickému vizuálnímu dojmu. ___ Ostatně právě formální stránka místy až redefinuje pojmy jako filmový realismus a naturalismus. Vše zahaleno do chladného kamerového filtru, který jen umocňuje tu beznaděj a odevzdanost temnému osudu. Práce kamery je rozhodně jedním z vrcholů snímku, kdy nasnímání složitě komponovaných scén jednoduše bere dech. Ač jsem při scéně, kdy tichem prostupuje pouze dětský pláč za radostného pohledu stovek očí, měl co dělat se slzami na tváři, do úplné katarze bohužel něco chybělo. Přesto návštěvu kina určitě doporučuji, možná jednoho dne budete litovat, že jste dali přednost krčení se u monitoru před plátnem .. já o druhé návštěvě silně uvažuji! ___ Zaslouží si lidstvo naději? Dokáže využít svojí poslední šanci a udrží si své místo na této planetě? Posuďte sami… ()
Nikdy v životě jsem nekoukal na plátno dvě hodiny s pusou dokořán. Takhle se museli cítit v 77tém když viděli první Star Wars. ()
Perfetne zobrazená atmosféra špinavosti blízkej budúcnosti plnej depresie, ktorá slúži ako set-up pre líčenie neduhov súčasnosti, zaujímavý námet, pútavá réžia so zábermi na dlhé trate ;-), snaha o realistickosť. V posledne menovanom mám však vzhľadom na neutíchajúcu snahu o podtrhovanie tejto linky (chválihodne počas celého filmu) osobne malý problém v scéne úniku z farmy (streľba na Thea). Časom ovšem dojem u mňa silno klesá. 7/10. ()
Po dlouhé době vynikající sci-fi s ekologicko-apokalyptickým nádechem, které mě vtáhlo do děje jako málokterý thriller speciálně k tomu určený. Úžasně depresivní atmosféra bez zbytečně levných atributů, které se k jejímu vytvoření obvykle v jiných podobně laděných filmech používají a hlavně dynamika filmu s doslova úžasnými záběry - zvláště předlouhá scéna (bez jediného střihu!) přepadení auta a následné honičky a střelby je tak úchvatná, že jsem jen němě koukal a přemýšlel, jak se tohle vlastně točí. Stejně tak válečná scéna z tábora imigrantů s ulpělou krví na čočce ručně snímané kamery je srovnatelná s expozicí ve Vojínu Ryanovi... Ale tenhle film netvoří jen takovéto jednotlivosti (geniální střih, geniální kamera, skvělá hudba, skvělé herecké výkony, skvěle tvořená scéna, úžasně cíleně a přesně volené lokace...), ale právě jejich dokonalé složení v celek, který navodí na dvě hodiny pocit, že postuláty tohoto filmu jsou mou nynější realitou a zbývá jen přemýšlet o tom, jaké je to žít ve světě bez dětí, který si svou funkčnost zachovává už jen díky civilizační kinetice... Zřejmá je i hyperbola k dnešku. Je to ten svět, do něhož spějeme? ()
[UHRANČIVÁ VIZE BUDOUCNOSTI] Dovolte mi můj super dlouhý komentář začít tím, co je na Potomcích lidí tím nejlepším – naprosto dokonalou vizí budoucnosti. Přít se, jestli tak rok 2027 bude vypadat, je zbytečné. Podstatné je to, že by tak vypadat mohl. Filmové budoucnosti většinou působí směšně – sem tam nějaký ten android a hlavně ukázat spoustu vymakané techniky. Nemyslete si, oboje tam Cuarón má také! Ale zcela poprvé vše působí konzistentně a až děsivě realisticky. Cuarónova vize je sebevědomá, bez ambicí předvádět se nad rámec příběhu. Totální beznaděj a apokalypsa z plátna doslova naturalisticky sálají. A to se nemusí nic velkého dít, stačí jen záběr na ulice města či panorama špinavé krajiny. A když se k tomu navíc přidá akce... [PŘELOMOVÉ AKČNÍ ZÁBĚRY] Zásadní informace: Zapamatovatelné akce jsou v Potomcích lidí jen dvě. První – útok na auto – je velmi krátká, ale neuvěřitelně strhující. Druhá – závěrečné Povstání – je bez jakékoliv nadsázky splněným snem každého filmového fandy. Čeká vás přibližně deset minut "virtuální reality", ve které postupujete spolu s Clivem Owenem téměř apokalyptickou bojovou scénou. To se opravdu musí vidět, totální masakr na plátně i na divákovi!!! Recept na oněmělý kinosál je ode dneška jasný: Žádné velké frajeřinky s kamerou, prostě jen dostaň publikum přímo do středu dění. Žádná počítačová kouzla, matrixovské zpomalovačky a další předveď-co-všechno-umíme efekty. Žádné trapné náznaky toho, co se má stát bez varování. Stačí ukázat "skutečnost". Zní to jednoduše, ale daří se to zoufale málo filmům. Zapomeňte na válečné eposy, akční blockbustery a další filmy, které se snaží o pomyslnou spoluúčast diváka jako dalšího hrdiny. Potomci lidí jsou o krok dál, těm se to podařilo. Jedná se o jeden z mála filmů, ve kterých opravdu platí klišé o vtáhnutí diváků do děje. Co tedy akčním sekvencím vyčíst? Jen to, že je jich, jak už jsem zmínil, málo. Ale možná, že právě proto jsou tak ... (doplňte libovolný počet jakýchkoliv superlativ). Kdyby byl celý film střižený podle klasické šablony akce-přesun-akce, nemohl by tak dokonale překvapovat a působit. A tím se dostáváme k příběhu. [NIKTERAK SLOŽITÝ PŘÍBĚH] Domnívám se, že samotný námět – světová neplodnost – silněji vyznívá v knize, kde jdou nenásilně rozebrat všechny filosofické aspekty a účinky na psychiku společnosti. Film vše ukazuje jen nepřímo – osiřelé hřiště, zdevastovaná škola, demonstrace. Tím ale nechci říct, že by si Cuarón s příběhem nevěděl rady. Moc dobře zná filmové zákonitosti a všeho využívá na maximum. * * * * * A to i vtipů a komických situací, kterých je v Potomcích lidí až překvapivě hodně; jiné sci-fi a katastrofické filmy berou "samy sebe" daleko víc vážně. Ale pozor – nevysvětlete si kvantitu jako kvalitu. Sice se určitě párkrát zasmějete, ale ani Cuarón se nevyhnul několika filmově umělým "rádoby vtipům". Jinak ale příběhem – přiznejme si, že na dvouhodinový film docela jednoduchým a přímočarým příběhem – proplouvá svižně a velmi dobře. Nikdy nesklouzne k patosu či moralizování. Úplný závěr, který k těmto nešvarům má nejblíže, je zcela v pořádku díky tomu, že se s trochou přemýšlivosti nad námětem filmu dá odhadnout dopředu. [HERECKÉ VÝKONY A ZÁVĚR] Pokud jste se mým komentářem prokousali až sem, tak vám gratuluji. Určitě vám neuniklo, že jsem se zatím vůbec nezmínil o hercích. Nezapomněl jsem na ně, ale u tohoto filmu prostě nehrají prim. Všichni dokonale zapadli do beznadějné a šedivé atmosféry. Asi právě to je znakem dokonalého hereckého výkonu – nevyčnívat ani nezaostávat. Tak jak vše shrnout? Potomci lidí nejsou světovým filmem, který by se hluboce dotknul každého. Je to prostě pořád jen sci-fi dílo, byť výjimečné a hlubší než ostatní. Pochybuji, že tento film sesbírá velké množství cen. Ty shrábnou klasičtí vítězové, velká lidská dramata. Akademikům vůbec nedojde, že přesně to Potomci lidí jsou – velké lidské drama v přelomově realistickém provedení. Atmosférický, bezútěšný snímek; dokonalý představitel žánrové kinematografie. Příběh, který nám ukazuje, kam přesně by lidé neměli dospět. Nenechte si tuto filmovou událost ujít. () (méně) (více)