VOD (1)
Obsahy(1)
Hlavní roli ve filmu hraje Brno. Sdružuje několik příběhových linií filmu, které se postupem filmového vyprávění setkávají i dějově. Hlavní osu filmu tvoří příběh Standy Kadlece, až příliš důvěřivého a hodného člověka a jeho těhotné ženy Aleny. Na druhé straně to je příběh Ladiho, nejbližšího asistenta brněnského primátora Langa. Ladi je Standovým spolužákem z gymnázia. Svou povahou nicméně Standův protipól. Zatímco Standova dobrota a slušné chování odsuzují Standu k životní roli „lůzra“, Ladi sbírá bezostyšné úspěchy. Postupně ale poznáváme, kdo ve skutečnosti ztrácí nejvíce... Další linie představují Brno prostřednictvím Brňáků - typových obyvatel s typovými přístupy k životu. Bratříčci zastupitelé - vysloužilí ale upřímní revolucionáři - „roztomilí“ xenofobové a autističtí umělci. (První veřejnoprávní)
(více)Recenze (25)
Hitovka "Všechno bude fajn" mi teď bude znít v hlavě ještě pěkně dlouho. Povedených scének a gagů bylo o dost víc než těch nepovedených, skoro škoda, že z toho není regulérní "velký" film, podle mě by to šanci mělo :) A fakt bych moc rád viděl brněnskou kru kolem Kotziana, která už měla totálně nabito, že Robin udělal agitku pro Žít Brno, když tam přišli a zjistili, že ... ani ne :) to muselo být strašný zklamání. ()
FAMUFEST 2017. Tož sem nastražil ovar a fógli prolákli, že ňáké brněnské borec ufachčil ólrajtové biják, na kerý cajzli čumijó jak bukál na kundu. Hodil sem na to hned hrubó čučku a zgómnul, že to nabetón není žádné tunel ani fligna. Je to špica, betálná prča, vole, a pecnil jsem se u toho jak neogrilované kóc na goldnové kódr. Ten Bobik je řádné pobóchanec a fišál, že bych se s ním ze startu vylepil na škopek. Suprsuchá štatlovská old satira, kerá má všecko – Muchu, Šulina aji betálně zdivočelého Mikluša. A jestli to v tom práglovkym Famufestu neskončí na bedně v goldu, razím tam sofort osobně rozhodit pár Švédům sandál a vysadit jim mixnu. ()
Na to jak je to literární, to nepůsobí užvaněně, a na to jak roztříštěné, to má celkem dobrou flow a rytmus. Ale celovečerák by to neutáhlo. ()
Hele, žít Brno fakt není taková póza, jak se může lidem, kteří v něm jakože nihilisticky přežívají, zdát. Jasně, je to sranda i nějaké to mrzení, ale dokument to není ani zbla a na jakože filmovou rekonstrukci v tom zase ty dokumentární prvky hrozně prudí. To, co začíná jako osobitý vtip, ve kterém se dá opravdu bydlet (v mém případě 7 let), skončí jako neskutečně vychtěná zábava party kámošů, co si to chtějí vyříkat s ex-kamarádama i nekamarádama, přičemž se maskují za (sic!) silnou linku o páru v očekávání a nakládají tak především sami sebe a dokazují všem naokolo, že určitá míra urbanisticko-sociálního kretenismu může postihnout kdekoho. Brno, město, které není bez následků. ()
(3-4*, podle střízlivosti; za hranicema by to paradoxně mohlo působit vtipněji, tady už na lepší hodnocení znám moc oteplouchů) ()
Já jsem kluk z vesnice, takže těmhle problémům nerozumím a těch lidí se bojím (jsou i v Praze, jen v reálu jsou to lepší herci). Každopádně film, který chce být o všem od brněnské politiky po smysl života vůbec. V důsledku samozřejmě není o ničem z toho pořádně, ale tak je to sranda a je to fajn. Oceňuju to hlavně jako vybočení z českého dokumentárního diskurzu, kdy místo propadnutí publicistickým postupům to Kvapil buduje vlastní prostor jednak jako reakci na události, které dopředu neodhadl, jednak jako prostředek svého sdělení. Po dlouhé době vidím český dokument, který jen něco nekomentuje, ale sám tvoří. ()
„Rozvrhnout 14 tisíc hrubého na jídlo, nájem a plínky, to je dnešní brněnský funkcionalismus.“ Asi na žádný jiný český film za poslední roky jsem se netěšil víc. A přestože má očekávání byla vysoká, tenhle „laskavě-anarchistický“ film je snad ještě překonal. Nevím, jak moc záleží na tom, zda divák v Brně někdy žil či ne, já se ale bavil královsky. I když je dobré dodat, že jde hlavně o satiru. Brutálně vtipnou, politicky nekorektní a hořkou zároveň, takže někdy film krapet sklouzává do lehké deprese, ovšem vzápětí je z ní vytržen nějakou vtipnou situací. Nejvíc mě asi bavily vstupy našeho „průvodce“ (při zmínce o doplácení půlky potratu ve stravenkách jsem se svíjel v křečích smíchy), ale těch frků i z úst ostatních aktérů si divák užije dosyta (vede „laktační guerilla“). A když si k tomu připočtu ještě milé rozloučení s „jemnou“ úpravou Knockin‘ on Heaven’s Door, musím dát zcela neobjektivních 5*. „On to jako Láďa myslel tak, že některý ty matky maj těch dětí třeba i 6. Víme vo kterejch matkách je řeč…“ - „To přece víme, ale to nesmíme takhle říkat!“ ()
Za tohle by i Paleček musel dát palec nahoru. Už jsem nedoufala, že ještě někdy budu žasnout nad současným brněnským uměním a opájet se závanem jeho geniality. ()
Celkem divoky format. Pobavilo me "Mohla by zaplatit pulku potratu ve stravenkach". Nebo napad delat srazy od maturity az po padesati letech, protoze slyset na co kdo umira je nejzajimavejsi. ()
Bože to zas byla hrozná blbost, někdy fakt nevím kde chodí na ty nepochopitelné nápady na film, prostě hrozný. ()
-4* Tahle komedie se mi ukázala jako třetí nejlepší český film roku 2017 (když jsem tedy odfiltroval kraťasy a dokumenty) a tak jsem si řekl, že to musím vidět. Sice si tu autoři dělají srandu z Brna a jeho obyvatel, ale vše podstatné by se dalo přenést do jakéhokoliv jiného města. Mé lehce nadhodnocené čtyři hvězdičky si tato malá nezávislá a avantgardní komedie o moravské metropoli nejspíš zaslouží, protože jsem se u ní velmi dobře bavil. I když případné diváky varuji, že nejde o běžný film a spíš působí jako divadelní či streetové představení převedené na filmový pás, takže jde spíš o festivalovku. [ PŘÍBĚH: 1 /// SMYSL: 1 /// ATMOSFÉRA: 1 /// TEMPO: 1 /// ORIGINALITA: 2 /// NÁLADA: 2 /// ART: 1 /// STYL: 1 /// CASTING: 1 (3*MAX) ] ()
Ale tak jo, někdy to baví celkem dost a někdy prostě ne. A myslím, že by stačilo říct jen jednou, že život nemá smysl, člověk to pochopí. ()
Za toto hodnocení mi Robin Kvapil zaplatil peníze. ()
Svěží a plné nápadů. Na první ránu velmi zábavné. Dám si rozhodně ještě druhé kolo. V zástupu šedi letos možná jediný přírodní úkaz. 80% ()
Výstižnější už tenhle film snad ani být nemohl. Všechny ty obecně známé pravdy (mnohdy s přesahem daleko za hranice Brna) režisér Robin Kvapil vyjádřil naprosto bez obalu a tak neuvěřitelně vtipně, že jsem se smíchy popadala za břicho. Ačkoliv jde především o hořce sarkastický a jízlivě hořký obraz doby, ve které jsme žili a stále ještě žijeme. (90%) ()
Všechno bude fajn je oslavou Brna a jeho obyvatel. Pokud pobýváte v Praze, film vás definitivně nepřesvědčí, že byste se měli přestěhovat na malebný moravský venkov s výhledem na Špilberk či koupaliště na Karlovo Poli. Aneb kulturní vložka, kterou Češi a Slezané nesjpíše neocení. 46 % ()
Zajímavej tvar. Fungující, pestrý, hravý patlámo. Autoři trpí klamným pocitem, že spolkli šalamounovo hovno, občas na to ale vážně kápnou. Osobně jsem třeba rád za linku s nešťastníkem Láďou- podobný osudy mi nejsou lhostejné. Pro důchodcovské guerilly by se taky našlo opodstatnění. Dildo na Svoboďáku ztopořenej omyl- podepisuju. Třídní srazy- přesný. Zajímavá věc, palec (Láďa) hore. ()
Brno si svůj film opravdu zasloužilo (Nuda v Brně se točila převážně v Hradci a o Brně nebyla). Největším nebezpečím politicky angažované komedie je, kdyby nebyla vtipná. A to se nestalo. Komedie funguje na jedničku. Je pravda, že Šplíchalův nihilismus už je někdy trochu únavný (nestačilo divákovi říct jednou, že život nemá smysl?), ale vynahrazuje ho salvou gagů a dobře fungující satirou. Šplíchal je výborný scenárista, jeho inspirace hnutím ANO, pro které kdysi pracoval, je zjevná (hnutí Všechno bude fajn). Taktéž reflexe Onderky a Žít Brna je snadno pochopitelná. Rozhodně nejde o reklamu na ŽB, spíš si tu Kvapil vyřizuje své osobní spory s Hollanem, ale to se dalo celkem čekat. Režisér i scenárista se tradičně vymezují i proti havlismu a undergroundu jako nositelům zprofanované pravdy a lásky. Je fakt, že parodie na Plastiky je drsná, ale vydařená. Jen jsem se nemohl zbavit pocitu, že se těším, až za 20 let nová vlna zase sejme a zesměšní generaci seskupenou okolo současného Alarmu (Šplíchal zde pracuje jako novinář). Za sebe mohu říct, že mi Šplíchalův scenáristický nihilismus sedí víc než jeho angažovaná novinařina. Ale to už do toho tahám vlastní názory na politiku. Brno jest vytěženo kompletně: šaliny, Cockclock, TIMO, Stratil, Mucha, Vtípil, K.Olivová, Mýdlo, brněnští herci, ohňostroje a draci. Tenhle text píšu pár hodin po zhlédnutí a už se mi celá dějová linka téměř vykouřila z hlavy. Škoda, kdyby tam byl nějaký sevřenější příběh, bylo by to jistě lepší než tyhle separované epizodky. Případně mohl režisér jednotlivé dějové linky lépe formálně oddělit. Zmiňované epizody se střídají tak nějak nahodile, asi jako když chytnete dobrého opileckého vypravěče ve 3 ráno v Mýdle. Přesto jsem moc rád, že film vznikl a dostal státní dotaci. Moc bych si přál, abychom měli stát, který neustoupí hloupým tlučhubům a dotace na kritickou satiru si vždy obhájí. Ale bojím se, že za pár let by tvůrci nemuseli dostat ani korunu. ()
Depresivní realita natočená jako hraný dokument v hořce komediálním hávu. Na můj vkus poněkud příkrá kritika naší stále ještě křehké demokracie, která by se hodila na kterékoliv město v naší republice. Každý zapomíná na to, že režim se sice změnil, ale lidé ne! Ve velké většině zde žijí stále stejní lidé, kteří poznali život před rokem 1989. A ti si stále myslí, že se všichni musíme mít dobře, tak jak jim to komunisté slíbili, ale nedodrželi. Právě Brno bylo v nedávné poměrně objektivní studii shledáno jako město, kde se u nás žije nejlépe. Takže tak černě bych to zase neviděl. ()
Forma poměrně vycizelovaná, ovšem ruku v ruce s až příliš chtěnou, hlasitou a monotématickou prezentací jakýchsi umělých (brněnských ?) pózujících dementů. Celkově lehce únavné a málo úsměvné, postupem času čím dál více ubíjející a už tak od dvacáté minuty jsem měl nutkavou tendenci vyrazit dálnicí D1 směrem ku Praze nebo Bratislavě ... prostě pryč ... ()
Reklama