Režie:
Matteo GarroneKamera:
Nicolai BrüelHudba:
Michele BragaHrají:
Marcello Fonte, Edoardo Pesce, Nunzia Schiano, Adamo Dionisi, Francesco Acquaroli, Alida Baldari Calabria, Gianluca Gobbi, Aniello Arena, Laura Pizzirani (více)Obsahy(1)
Na chudém předměstí mezi metropolí a divočinou platí jen zákon nejsilnějšího. Marcello (Marcello Fonte) zde dělí svůj čas mezi práci v skromném salónu pro psy a láskyplnou péči o dceru (Alida Baldari Calabria). Bohužel do jeho života zasahuje i neurvalý Simoncino (Edoardo Pesce), bývalý boxer a surovec, který terorizuje celé okolí. Drobného a citlivého Marcella k němu poutá nejednoznačný a ponižující vztah. Ve snaze vrátit svému životu důstojnost naplánuje zoufalou pomstu a jeho akce vede k nečekanému výsledku. (Cinemart)
(více)Recenze (119)
Lidské a mrazivé zároveň. Chytlavé od prvního do posledního záběru. Jak osobitým námětem, tak zpracováním, adekvátním smutnosti příběhu a šedivosti prostředí, ve kterém se odehrává. Člověku se nechce věřit, že něco takové je soúčástí EU. Je záslužné, že se osobitý talent Garroneho formátu soustředí právě na tuto tvář Itálie. Od závěru jsem čekal malinko víc, ale i takhle dobrý. Pomohl pochopit zvláštní rozhodnutí hlavní postavy. Výkon Marcella Fonteho hodný ocenění. [Cannes] ()
Hlavní postava Dogmana je asi nejzajímavější filmovou postavou, co jsem za hodně dlouhou dobu viděl. Nelze mu nefandit, ale na druhou stranu jste na něj nasraní v určitých momentech, kterými se příběh ubírá. Přitom prostředí je správně ponurý, lidé jsou správně Italští. Všichni tu tak jako zapadají, jak balíček karet do krabičky. A jelikož je všechno poměrně precizní a některé záběry jsou jak ty nejkrásnější záběry z italského, poměrně nehezkého podzimního, pobřeží, tak očekáváte, že ta pomsta, o které tento film vlastně je, dopadne tak jako filmově…a ona nakonec dopadne tak jako…absurdně. Závěr mi chyběl trošku důslednější a věcnější, jinak určitě jeden z předních italských filmových zážitků. ()
Má to skvělýho hlavního hrdinu. Hubenej skrček a dobrák od kosti, co se prostě musí vyrovnat s nelehkou situací. Fakt mi ho bylo líto. Zároveň je to precizně natočené a napínavé. ()
„JE TO PROBLÉM NÁS VŠECH. VŠECH TADY. TAKŽE HO MUSÍME ŘEŠIT VŠICHNI. A ŘEŠENÍ EXISTUJE. NAVRHUJU HO JEDNODUŠE ZABÍT...“ /// Takovej ten film, kde je od začátku jasný, kdo je dobrej a kdo špatnej… Prostě ze života. A ten většinou s těma hodnejma vyjebává… Rozumnej arťák. Arťák proto, že zbytečně natahujou obyčejný scény. Ne moc, ale… Sledujeme osud chlapíka, kterej upadá postupně do neštěstí – za což si ale (jak jinak) může sám. Takže vlastně jde vo takový čekání na pomstu (fakt nechápu, proč 105 minut?). A navíc to končí… to jako to fakt nemůžou dopovídat? /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Jsem všech nejlepší kamarád. Teda aspoň to říkaj, když je držím pod krkem. 2.) Rád popírám pravidla. Teď třeba to, že silnější pes mrdá. 3.) Thx za titule num71. “. /// PŘÍBĚH *** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ * ()
Matteo Garrone, který natočil skvělou morbidně hororovou antologii Pohádku Pohádek přichází nyní s hutným syrovým Dramatem, z jehož autenticity a bezvýchodnosti Vám nebude příjemně. Hlavní hrdina Marcello Fonte ( perfektní herecký výkon) je typický dobrák od kosti, který miluje své psy a svou jedinou milovanou dceru, ovšem život mu terorizuje místní " Hulkie Beast" bývalý boxer závislý na kokainu, který šikanuje a terorizuje každého v okolí a každý ve městě mu přeje jen to nejhorší ( dokonce i sám divák) fakt človek jako vzteklý pes hodný utracení. Celý film se odehrává v pochmurném přímořském městečku špinavé Itálie a díky dvěma hlavním představitelům je film velmi záživný a vtahující. Finále je drsnější než jsem čekal a s hlavním hrdinou divák empatizuje maximálně, ikdyž některá rozhodnutí byla velmi nepromyšlená. Solidní Indie záležitos, která je smutná i mrazivá..80% ()
Další příjemné překvapení z Itálie. I když je pravda, že člověku je při jeho sledování místy dost smutno. Hlavní hrdina (skvěle zahraný) si sice může za své problémy částečně sám, ale přitom je to vlastně hodný člověk, který si chce jen v klidu žít svůj malý, obyčejný život, a mé sympatie rozhodně měl. A to i ve chvílích, kdy jednal na první pohled možná trochu hloupě/nepromyšleně, mám tím na mysli scény jako mrazák, zavření do klece, poskytnutí klíčů, no a samozřejmě výslech (u kterého jde krásně cítit, co Marcello prožívá, a že jeho dilema je rozhodováním mezi 2 možnostmi, z nichž jedna znamená ztrátu kreditu a svobody, druhá ohrožení života a rodiny). Pak už divák jen smutně sleduje, jak se „Dogman“ postupně ocitá v čím dál víc bezvýchodné situaci, která vede k zoufalému činu (zmínky o neorealismu v tomto případě nejsou jen výkřiky do tmy, i prostředí, ve kterém se děj odehrává, ho připomíná). Otevřený konec sice úplně nepotěšil, na druhou stranu byl o tom, aby divák znovu přesně pocítil to, co Marcello. Za mě silné 4*. ()
Má to štěstí na zajímavé ksichty v podmanivém prostředí, se zbytkem už je to okoukanější. Ty pasáže s dcerkou jsou úplně rušivé. ()
O truhlíkovi s dobrým srdcom, ktorého dobrotu zneužíva vymätený retard bez štipky inteligencie. Napriek tomu, že hlavný hrdina vyzerá “ako posledný príbuzný”, od úvodu si plnohodnotne získal moje sympatie. Záver absurdný ako celý tento námet, ma len utvrdil v názore, že neobyčajnosť v podobe príbehu ma v mnohých prípadoch viac navrch, ako samotná forma spracovania. Dalo sa .. ()
Dogman aneb je třeba zabít Sekala po italsku. Tohle byl hodně silný film. Někdy se prostě narodíte s dost špatně rozdanými kartami. A i když se snažíte hrát co nejpoctivěji a být co nejlepší, přesto jste nuceni se podřizovat diktátu silnějšího okolí a prostředí ve kterém právě fungujete. I když... Musel se občas Marcello chovat tak hloupě jak se občas choval? Nemohl si částečně za lecos sám? To, že to byl v srdci dobrák, protože se hezky chval k pejsánům je jedna věc. Druhou je ta drobná kriminalita, která mu nepřipadala nijak závadná a nevymezoval se proti ní. Je otázkou, zda to na to chudém předměstí šlo vymezovat se. Nepřipadalo mi ale, že by si žil nějak nuzně a i když žil prakticky u moře, výjezdy lodí a potápění s dcerkou asi nebyly znaky úplné chudoby. Marcello Fonte svého Marcella zahrál naprosto přesvědčivě. Kolikrát bylo úžasné sledovat jeho gesta v obličeji během jeho přemýšlení i vzteku, zejména v druhé části filmu. Na Mattea Garrone si dám pořádného majzla! Ten chlapík umí! Tohle drama stojí vážně za vidění! Dávám za 4 balíčky nepajcovaného koksu. * * * * ()
Je nad slnko jasné, že Matteo Garrone patrí k súčasným veľkým režisérskym hviezdam talianskeho filmu. Je to patrné aj tu - nádherná kompozícia jednotlivých scén, pekná kamera, výrazné postavy, vynikajúce herecké výkony... Na druhú stranu mám ale trocha problém s obsahom, hlavne so záverom. Takmer celý film bol v tomto smere dobrý, už som si premýšľal nad pointou, myšlienky dával do súvislosti s realitou čo nás obklopuje keď.... keď prišiel záver a mne nič z toho nedalo zmysel. Vôbec som nič nepochopil, jediné na čo som sa zmohol bolo pozerať sa na obrazovku ako taký puk. Žiaden zmysel, žiaden význam... nič som si z toho neodniesol. Inak chcelo sa mi veriť, že Marcello bol dobrý a slušný človek (keď si odmyslíme tie drogy) a v súvislosti s ním ma preto napadla jedna pekná myšlienka - to najhoršie čo sa môže stať, je naštvať slušného človeka. Alebo ako sa vraví... hrniec raz vykypí. Tak rád by som dal aspoň štyri hviezdy, no nemôžem. Ten záver bol na môj vkus vážne dosť čudesný. 69/100 ()
Nejhezčí film o pravém chlapském přátelství za poslední dobu. 80 % ()
Mrazivý príbeh odohrávajúci sa na chudobnom predmestí, ktorému vládne bývalý boxerista Simoncino. Terorizuje okolitých ľudí, no nikto sa mu neodváži vzoprieť. Jeden z jeho zdrojov drog je Marcello (Marcello Fonte), ktorý vlastní súkromný salón pre psy a vo voľnom čase sa starostlivo venuje svojej malej dcérke. Veľmi zaujímavo sú nám podávané kontrasty v jeho osobnosti – na jednej strane je dealerom drog a kamarátom surového násilníka, na strane druhej sledujeme jeho dojemný vzťah k zvieratám a obrovskú lásku k dcére. Keď Simoncino pod vplyvom svojich absťákov začne hrotiť situáciu a rozhodne sa prepadnúť zlatníctvo Marcellovho kamaráta za vidinou rýchleho zárobku, Marcello s ním odmieta naďalej spolupracovať. Z lúpeže je nakoniec podozrivý sám Marcello a za mrežami končí namiesto skutočného vinníka on. Pobyt vo väzení mu dá dostatok priestoru na to, aby si určité veci zhodnotil, zbavil sa masky dobráka a naplánoval surový plán pomsty... *Videné na MFF Cinematik, 2018. ()
Dogman stojí pevne "na neorealistických základoch", čiže na "shoulders of giants", ale je aj veľmi svojský. Nie každá sociálna dráma musí byť ťažkým artom, Dogman, dovolím si povedať, chytí a nepustí svojho diváka od začiatku do konca, ako poriadny pittbul. Nedá nespomenúť herecké výkony oboch hlavných predstaviteľov, pretože vyznievajú tak autenticky, až si nedokážem predstaviť, že títo herci by mohli byť v civile iní a že za kamerou mohla panovať iná atmosféra ako je pred kamerou v kine. Pokiaľ teda máte Taliansko zafixované ako jednu z ikonických krajín západného ekonomického zázraku, tak Garrone vás výberom lokality a postáv veľmi drsne vyvedie z omylu. Alebo choďte radšej pre kľud duše na nákupy do milánskej fancy pasáže. ()
Marcello Fonte se svým dobráckým obličejem je výborný představitel tohoto hlavního hrdiny, který si svůj život zpestřuje i nezákonným podnikáním, i když je v jádru dobrák. Možná se nám nebude líbit, co dělá, ale můžeme ho pochopit. Matteo Garrone nás vzal na další historku z podsvětí kousek od Neapole, ale neopakuje se, je to výrazně jiný film než jeho slavná Gomora. ()
Príbeh chlapíka, ktorého keď obrátite môžete ísť rovno na pole pluhovať, ten frňák to je čistá rezná časť, takzvané lemeše. Napriek tomu si získa publikum, pretože je dobrým človek, ktorý je poznačený okolnosťami. S tyranom sa dá vysporiadať ale aj šikovne. Čo je zároveň nádejou, keď človek pozerá na to, kto mu vládne. ()
Italové umí natočit drama z těch svých spravedlností zapomenutých ulic. Celý film terorizovaný chudák je směřován k určitému činu, který je predikovatelný, nicméně to, jak si s tím poradil režisér a nenechal tak sklouznout snímek k popové srajdě s uspokojením divákovy chuti po pomstě, nicméně naopak dokonale zpracoval drobné šílenství v nevyhnutelném činu. ()
Extrémne naturalistický, surový, taliansky film, z ktorého mi normálne padla sánka !!! Režisér Garrone ma absolútne majstrovskym spôsobom zaviedol do nehostinného KRIMI-nálneho prostredia, v ktorom budú konfrontované dve postavy, medzi ktoré sa tlačí čoraz väčší hnev, ale to až neskôr, zo začiatku všetko vyzerá tak nevinne, i obyčajne zároveň. Marcello, prezývaný: „Psí muž” miluje psy, znamenajú pre neho veľa, a tak okrem jeho dcérky, sa im taktiež venuje vo veľkom, pretože vedie kadernícky salón, kde je „najlepšiemu priateľovi človeka” , venovaná dôkladná starostlivosť. Má dobrý job, ale i napriek tomu si privyrába, ako drogový dealer, čo zásobuje jedného primitívneho jedinca, GORILU a býv. boxera Sima, pri ktorom sa zo dňa na deň prepadáva do hlbšej a hlbšej priepasti, síce do nej aj spadne, zároveň sa po čase znovu vyškriabe nahor, ale už to nie je ten “MARCE” , akým býval predtým. Z dvoch „najlepších kamarátov” sa neskôr stanú- najhorší nepriatelia na život a na smrť, pričom blížiace sa finále ma nenechávalo na pochybách, lebo som tušil, že sa bude chcieť Marcello Simovi riadne vypomstiť... , len sa mu to akosi vymklo spod kontroly. _ Marcello Mastroianni je už notoricky známy pojem- mimoriadneho talianského hereckého umelca, par excellence, s iným Marcellom Fontem som ešte, myslím, nemal tu česť sa stretnúť, ale teraz už môžem smelo povedať, že podal naprosto famózny herecký výkon, z ktorého mi ešte práve v tomto momente behá mráz po chrbte ! Presvedčivo zahral najprv totálne rezervovaného občana, aby sa vzápätí stal úplne iným človekom, čo sa otočí o 180 stupňov, kedy sa jeho kroky povedú nezastaviteľnou rýchlosťou. Ten záver bol už trochu strojený, ale zábery, ktoré som dovtedy videl, mi jasne napovedali, že sa nakrútil strašne pozoruhodný film, aký som už dlho nezhliadol, a to tobôž na Slovensku by som sa takéhoto vycibreného snímku, asi len málo dočkal ! ()
Moje cesty tudy nevedou. Asi chápu ten metafor se psem v hlavním hrdinovi, který se jako nejlepší přítel stále drží svého pána a sám pánem být neumí, ale k čemu to, když jsem nebyl vtažen. Lhali, když adorovali. ()
Naivni postava je vyborne Fontem vyprojektovana az na hranu cerne komedie.Reziser Garrone ma mozna sanci na Oscara.Ale zapamatovatelny film to neni. Scena na diskotece vubec nepotrebovala slov...Krutý a současně něžný film, příběh bezmála westernového charakteru. Na rozdíl od Sedmi statečných se však na chudé periferii velkoměsta najde pouze jediný statečný, který se postaví bývalému boxerovi, jehož teroru se bojí celé okolí Podstatnou část účinku zařizuje prostředí: zanedbané, špinavé, sešlé, nicméně od zastavárny po hrací automaty se výtečná sestava lidských typů pohybuje naprosto samozřejmě, jako by tohle byl docela běžný způsob života. Dogman přesně vystihuje bezmoc komunity vůči jednomu surovci. ()
Komorní příběh o nenápadném milovníkovi psů, který musí snášet psychické i fyzické týrání psychicky jednoduchého hromotluka. Tématem zajímavé komorní drama, které nevygraduje natolik, jak by se mohlo zdát, ale rozhodně má co nabídnout, oproti jiným, rozsáhlejším artovkám. ()
Reklama