Kamera:
Aaron McLiskyHudba:
Cornel WilczekHrají:
Sophie Wilde, Alexandra Jensen, Joe Bird, Miranda Otto, Otis Dhanji, Zoe Terakes, Chris Alosio, Marcus Johnson, Jodie Dry, Cass CumerfordObsahy(1)
Skupina přátel narazí na záhadnou mumifikovanou ruku, o níž zjistí, že je může dočasně spojit se světem duchů, pokud ji uchopí a řeknou: „Mluv se mnou!“. Nebezpečná hračka se stává hlavní atrakcí na večírcích a vzbuzuje stále větší zájem na sociálních sítích. Během jedné ze seancí se však světy spojí na příliš dlouhou dobu, probudí se a rozpoutají děsivé nadpřirozené síly. (Vertigo International)
(více)Recenze (322)
Spojení originální duchařina se v poslední době stalo spíš oxymóronem, poněvadž pokud chce dnes někdo natočit horor, dost často vypustí do světa nějakou tu kačenku z Wany, kde se tříská, řve a dělá bububu. Australští bratři v triku pak tedy nejsou žádnou výjimkou, ale nebo spíš ALE! Ona se jim totiž povedla nebývalá kulišárna a skutečně natočili výše zmíněný protimluv. Sice se trochu bojím, že tenhle jejich prvotní kříženec Insidious a Ouiji se v chystaném sequelu rozplizne přesně do toho homogenního slizu, kterým je tenhle subžánr prakticky nenávratně prosycen, ale nebudeme předbíhat. Tady jsem si užil krvavě šťavňatou a vůbec ne dojemně pitomou šou s čvachtavě děsivými řádně uleželými návštěvníky z tohoto a jiných světů možná i novodobých bří Grimmů. ()
Skvělá duchařina v novém pojetí, s fajn nápadem spojení se s “druhou stranou” a civilními teenage postavami, kterých vztahové drama je stejně silné a důležité, jako mysteriózní rozměr. Neokoukané tváře, čím dál tím pochmurnější nálada a husté uzavření příběhu. Australská prvotina kvalitativních parametrů nejlepších kousků producenta Jasona Bluma. ()
Ohyzdný tranzistor se nebojí udělat to na večírcích ostatním rukou. Originální, neotřelé, slušně brutální, hlavopatoidní, se spoustou děsivě nesympatických austratlam a zcela bez obvyklých bezradných myslomrdů. Do zatuchlé, sterilní, klišovité šedi pomalu a v kýčovitých bolestech chcípajícího žánru konečně zase jednou svěží závan z čerstvě exhumovaného hrobu. ()
Člověk by neřekl, že v duchařském subžánru lze vymyslet ještě něco originálního. Opravdu zajímavá, neokoukaná premisa, místama až fyzicky nepříjemná, intenzivní pecka, bez lacinýho klišé a ohraných lekaček (pár jich tu je a jsou dobrý). A se sympaticky neokoukanými tvářemi a všechny hrajou skvěle. Tohle natočit jako nováčkovský debut, tak to klobouček. ()
Teenagerská duchařina pro dospělé. Bolavá fyzicky i psychicky. Postavy se občas zachovají jako blbci, ale díky dobrému vykreslení charakterů divák chápe, proč se jako blbci chovají. Výborná věc, nedivím se, že po ní A24 na Sundance sáhla. Snad jen to finále mohlo být trochu vygradovanější. ()
║Rozpočet $4,25milióna║ Tržby USA $48,299,436║ Tržby Celosvetovo $92,181,735▐ Tržby za predaj Blu-ray v USA ║ Tržby za predaj DVD v USA ║ No sakriš, Austrália dáva na frak amerikáncom, taký vydarený duchársky horor sa len tak nevidí. Veľmi obratne sa tu pracuje z atmosférou a z možnosťou tvarovať príbeh, ktorý ma dosť dobrý záber. Zo začiatku to vypadalo len ako ďalšia rádoby zhúlená teen flákota ale postupne to naberá na obrátkach. Neznámy herci dosť uveriteľný, vtiahnu dobre do deja. /75%/ ()
Řekni to mojí ruce aka spojte debilní viral TikTok challenge, metaforu drog, drama o truchlení a horor o posedlosti a máte žánrovou roku, ve které hraje prim chytře potměšilá režie, výteční herci a hutná atmosféra, v níž se do reality stále více prolamuje svět přízraků, které to mohou / nemusí myslet s lidmi dobře. Více než důstojný nositel pochodně filmů jako Uteč nebo It Follows. Třesu! ()
Hravě natočený, chytrý, inovativní a záživný horor. Originálně pojatý duchařský koncept, který zároveň vypovídá o užívání navykových látek ve spojistosti s depresí a nátlakem vrstevníků. Film má zajímavý příběh se silnými motivy, dobré postavy a herce, kteří odvadí kvalitní práci. Režie skvěle buduje atmosféru i umí prodat hororové momenty. Nepamatuju kdy jsem měl naposledy takové nutkání si u gore a násilných scén zakrývat oči. Opravdu nepříjemná podívaná oplývající silnou režii, kamerou, provedením a hlavně scénářem, který krom nebezpečí navykových látek podtrhuje i důležitost komunikace. Tenhle film nemůžu jinak než doporučit. ()
„JAKMILE TO DO NÍ VSTOUPÍ, NESMÍME PŘEKROČIT 90 VTEŘIN. JINAK BY TADY CHTĚLI ZŮSTAT …“ Fajn úvod, po kterým nenásleduje žádnej zdlouhavej (po)začátek, ale děj a duchařina jsou dávkovany rovnoměrně. A podotýkám, že ta duchařina je PARÁDNÍ! Tohle je by mohl bejt fakt dobrej seriál (a von nakonec bude, byť zřejmě filmovej). Ty 4* každej dává asi kvůli předvídavosti, ale všichni se těší na pokračování… /// -------------- POD ČAROU: ------------------------------------------------ 1.) Film má rozpočet necelých 5 milionů dolarů. 2.) V Kuvajtu byl film zakázanej kvůli herečce Zoe Terakes. Ta se prezentuje jako nebinární transmaskulin. Je totiž třeba chránit „veřejnou etiku a sociální tradice“. 3.) Thx za titule „msiticjoe“. /// PŘÍBĚH **** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ *** ()
Skupinka teenagerov si na párty zahrá originálnu hru. Pomocou kúzelnej ruky dokážu privolať ducha a dokonca mu dovolia, aby sa do nich prevtelil. Spočiatku originálna zábava sa však nečakane zvrtne a bude to bolieť! Tak predsa sa dá v duchárskom žánri vymyslieť niečo neobvyklé. A ja nemôžem šetriť chválami – ľakačky, gore, nekompromisnosť, akcia, sranda, a k tomu sympatické postavy, ktoré si divák od začiatku obľúbi. Možno vôbec najlepší austrálsky horor a jasný prírastok do tohtoročnej TOP 10. ()
Chválený Australský Horor Talk to me, měl být mým letošním černým koněm, těšil jsem se na něj už od prvního traileru, nadšené recenze v zahraničí můj hype jen zvyšovaly + osvědčené studio A24, ale ve výsledku jsem lehce zklamaný. Ono na debut je rozhodně Talk to me velmi vyzrálé, rozhodně jde o povšimnuti hodnou záležitost, ale necítil jsem tam tu pravou jiskru. Nejdřív teda shrnu plusy. Velkým plusem je originální nápad, kde sledujeme duchařské seance mladých australských teenagerů pomocí mumifikované ruky, kde na 90 sekund se nechají posednout náhodným duchem. Vzhled duchů je creepy a tyhle seance jsou zábavné, dokud se to samozřejmě nezvrtne. ( zvrtnutí je příjemně brutální!). Když si divák, ale myslí, že se film konečně rozjede, tak bohužel to nejlepší naopak skončilo. Zaujmou i postavy, které umí hrát a které nejsou vyloženě otravné. Povedly se masky, technicky je film na úrovni a hodně potěší fakt, že nejde o PG-13, ale Erkovou duchařinu, ale, že by se divák dočkal pořádného Gore se však říct nedá. Postav tu moc nezemře a brutálnější scény jsou tu maximálně 3, takže potenciál rozjet větší divočinu tu rozhodně byl. Lekaček je málo, ono ani atmosféra tu není příliš děsivá, je to většinu času spíše psychologické drama, kde sice duchy vidíme, ale nedělají tu žádný bordel jak postavám, tak ani divákovi. Nejvíce to u mne zazdilo slaboučké finále, které se finálem snad ani nedá nazvat, protože film nikde negraduje. Je to za silné 3 hvězdy, protože některé prvky byly fajn a je tu cítit trochu jiný přístup, ale pomalejší tempo, málo děsivých atrakcí a slabší finále mi nedovolí jít na 4. Bude to muset potahat Saw, Exorcista a Demeter. 6/10. ()
O bratrech Philippouových by na základě jejich internetových videí mohl člověk snadno nabýt dojem, že jsou to jen dvě hovada surfující na vlně post-Jackass kokotství a youtuberské přetvářky. Tím spíše ale jejich celovečerní debut překvapí jako velice řemeslně precizní a fyzicky intenzivní žánrovka, ale navíc coby pohlcujícím způsobem citlivé dílo, které dokáže podnětně promlouvat o celé řadě frustrací mladé generace i obecných tíživých témat, aniž by působilo jakkoli přemoudřele či okatě. "Mluv se mnou" sálá dravou energičností, formální nespoutaností i skličující hororovou intenzitou, až se člověku dere na mysl srovnání s prvním "Evil Dead". Jenže Raimi svůj geniální talent zúročil čistě v zájmu žánrové zábavy s pramalým přesahem za hranice plátna. Naproti tomu Philippouovi ve svém hororu výmluvně tematizují motivy jako skličující napětí z tlaku zapadnout do kolektivu a nekonečných hecovaček i všudypřítomné hrozby ztrapnění se pod dohledem sociálních sítí. Páteř bravurně vystavěného vyprávění při tom představuje vyrovnávání se se ztrátou blízkého člověka a na to vázaná hrozba pádu do propasti vinění sama sebe a depresí. Toto téma film dokáže podat současně se skličující empatií i s efektně intenzivní děsivostí. ()
// Don't ever talk to me. ()
choze má (zase raz) pravdu. Mne sa to nepáčilo a nebavilo ma to a to mám od 90. rokov slabosť pre špecifickú austrálsku kinematografiu. Trocha to môže pripomínať (od dospelého sveta akoby izolovaní puberťáci vs. drsná urban legend) hit Neutečieš, ale nemalo to na to a už to nebol žiadny zázrak, aj keď uznávam, že po druhom pozretí som mu mnohé nedostatky odpustil a dal mu až 4*. Jeho „nasledovníkovi“ ich ale fakt dať neviem a pochybujem, že sa to zmení po repríze, ak na ňu vôbec niekedy budem mať chuť. Nesympatické postavy, v lepšom prípade priemerní herci. Mimo pár znepokojivých scén (hlava, noha) útrpné. ()
V podstatě bezchybný horror. Duo z YT kanálu RakkaRakka nejen prezentují svoje našlapané řemeslo, které mi až připomnělo jiné známé duo jejich vrstevníků, ale zároveň překvapují vážným a děsivým scénářem. Ten je o to děsivější neboť využívá žánru, trefně poukazuje na problematiku zneužívání drog a psychických poruch, ale ještě působí překvapivě dospěle a hlavně odžitě. Takových horrorů by mělo být víc. - Pokud jste někdy trpěli nebo trpíte schizofrenií, či podobnými problémy, tak na to fakt nechodťe. Není to dobrej nápad. ()
Suverénní debut, ze kterého konečně sálá výrazný autorský rukopis a jenž je nebývale sugestivní jak formou, tak obsahem. Stylově vycizelované scény, ve kterých postavy experimentují s mediumitou, lze dokonce označit za jeden z letošních hororových highlightů. V oné Ruce jsem navíc rozpoznal metaforu s hluboce osobní významovou relevancí. Trochu jsem se obával, že se tvůrci omezí na nějaký krkolomný komentář ohledně generace Z a sociálních sítí, avšak jak jsem již implikoval, snímek jde mnohem hlouběji a důvtipný divák jistě ocení jeho interpretační otevřenost. Uvažoval jsem o nejvyšším možném hodnocení, avšak s blížícím se závěrem bohužel režisérské dvojici dochází dech, v důsledku čehož jejich dílo pozbývá své prvotní intenzity i určité ladnosti a naopak stále více připomíná standardní mainstreamový produkt. Jakožto zdejší hororový expert tak snímku Talk to Me uděluji čtyři silnější hvězdy. ()
Stylový, nápaditý, atmosférický a dostatečně creepy malý horor se zajímavými postavami. Spokojenost velká. ()
Námět dobrý a má to svoje momenty, ale hrozně mě nebavila hrdinka a obecně nemusím příběhy o vyrovnávání se se ztrátou. ()
„Jakmile to do ní vstoupí, nesmíme překročit 90 vteřin. Je to jasné?“ - „Co by se stalo, kdybychom to přetáhli?“ - „Chtěli by zůstat. A kdybys umřela, zatímco jsou v tobě, no…zmocní se tě navždy.“ Jenže co byste chtěli po pubertálních, znuděných idiotech, že…Tvůrci se předvedli poměrně originálním a sebevědomým režijním debutem. Natočili duchařinu, která má hutnou atmosféru i mnohé chvilky napětí. Neměl jsem potřebu se u scén smát nad jejich nedomyšleností či špatným řemeslným zpracováním. Sice malinko porušili pravidla „vyvolávání“ (zcela konkrétní duch), ale nebylo to nic, co by mě až tak rušilo. Bavil jsem se po většinu projekce, a to až do konce, který v mých očích film vytahuje ještě víc nahoru. Tak kde je problém? V postavách. Ano, teenagerům už nestačí drogy či chlast, a chtějí tedy zábavu, která nabídne víc adrenalinu. Problém jsem měl ovšem s tím, že v té skupince nezodpovědných, tupých a sobeckých spratků nebyla jediná postava, s kterou bych dokázal víc sympatizovat. Proto končím s hodnocením na slabších 4*. ()
Ruka podaná ze záhrobí těžko bude pomocná, aneb „this spirit is a cunt“.. Zármutek, co tak bolí a ovlivňuje úsudek, až je schopen člověka pozřít. Kamera mobilního telefonu jako citová clona před děním, co snímá. Rekreační užívání drog, které lusknutím prstu může zajít někam dál.. Dvojčata uctívající Friedkinova Exorcistu kladou důraz spíše na postavy a přiměřený realismus než na prvoplánové šokující výjevy a když už se tak děje, tak si pomáhají praktickými triky. Pokud se obtížně odhaduje další vývoj děje a není to úplně hloupé, můžeme v daném žánru mluvit o vzácné originalitě.. ()
Reklama