Režie:
Robert ZemeckisScénář:
Steven KnightKamera:
Don BurgessHudba:
Alan SilvestriHrají:
Brad Pitt, Marion Cotillard, Jared Harris, Simon McBurney, Lizzy Caplan, Daniel Betts, Matthew Goode, Camille Cottin, August Diehl, Thierry Frémont (více)VOD (5)
Obsahy(1)
Píše se rok 1942 a Max Vatan (Brad Pitt) seskakuje padákem do dun marocké pouště s cílem zabít v Casablance německého velvyslance. V městě se setkává s Francouzkou Marianne (Marion Cotillard), která má hrát roli jeho manželky a pomoci mu se splněním jeho mise. Předstírání manželské intimity a zamilovanosti postupně přeroste v opravdovou vášeň, a proto po ukončení operace společně odjedou do Londýna, kde se vezmou, válce navzdory. Jejich rodinné štěstí trvá jen do chvíle, kdy se Max dozví, že i tohle může být jen důmyslná hra, která by ve finále mohla výrazně ovlivnit výsledek Druhé světové války. V tu chvíli začíná jeho zoufalý hon za pravdou a za nadějí, že to, co o jeho ženě tvrdí jeho nadřízení, není pravda. (Cinemart)
(více)Recenze (646)
Skoro jsem měla nutkání napsat, vstup mužům zakázán a ženám povolen. Něco, co vídáme na dveřích WC, ale nebudu prudit. Výborná dvojka s Bradem a Marion. Brad má sice takový stále stabilní bezemoční obličej, kde snad až na konci ho trochu pozměnil a to je škoda, protože já toho kluka mám ráda. Ale zase Marion to dorovnávala, například svým porodem. Jinde řvou ženy jak na vrata a ona to zvládla skutečně jak normální mamka v reálu. Při tom jsem přemýšlela, jestli byl Brad i u porodu svých skutečných dětí. Akcí nebylo až tak moc, možná proto se zmiňuji o těch ženách. Jinak jsem se pobavila s fosforečnanem, taková blbůstka, ale hned mi to šrotovalo v hlavě, scéna s letadlem nad domem taky byla velmi dobrá, málem jsem letěla do sklepa a kdo byl tím agentem říše, tam se přiznávám, to jsem byla vedle. Allied nebyl žádný hrc frc, tak jsem si ten film docela užívala. Co mě mrzelo, že jsem tam nepostřehla vůbec žádnou chemii. ()
"My oba známe lidi, co spolu šukali a pak to posrali a jsou mrtví." Jenže tady prý nejde o šukání, ale o emoce a já zcela výjimečně s tímto ženským pohledem na svět souhlasím. Mě se to totiž líbilo, protože jsem poměrně dlouho neoplýval jistotou, zda jde o zkoušku, provokaci nebo zradu. A přestože se obvykle rád tvářím jako cynik, tak tentokrát jsem i já toužil slyšet klavírní verzi Marseillaisy, což tímto samozřejmě popírám. A taky popírám, že bych na konci přistihl slzu ve svém levém oku, protože jsem vůči filmovým emocím imunní a Marianne Beausejour rozhodně není můj typ. Tedy fyzicky, protože do jejího chování bylo velmi snadné se zamilovat. Mě prostě baví německá přesnost a tady jí rozhodně nebylo málo. ()
Od té doby, co Zemeckisovi vyrvali producenti z rukou animátorské studio, protože ztratil zbytky tvůrčí soudnosti a byl odhodlaný dělat ošklivé CGI nezáměrně strašidelné horory až do konce věků, se teda vrátil k hraným filmům. Ale je jasný, že mu jde dál jen o samoúčelné trikové hříčky bez zájmu o vyprávění příběhu nebo i vytvoření zajímavé estetiky. Když se setká s námtem, co mu padne, jde se protrpět k příjemné exhibici (Muž na laně), ale jinak smůla. Unudění herci před kamerou v nudném prostředí něco odříkávají, aby mohla být na pozadí neviditelná dokreslovačka. Gratuluju, jen mě nebuďte. ()
Dokonalé, nemám slov! ()
Panenko Marja, co se to děje s tím Bradem? Čím dál tím víc mi připomíná toho Branda ve smyslu, že taky vypadá, že se fyzicky rozpadá a přestává vypadat jako opravdový člověk. Asi se na něm venkovně taky začíná projevovat to vnitřní šílenství. Každopádně, film má pěknou výpravu, hezkou kameru, napínavou hudbu a Augusta Diehla, jak si zase hraje s kartami, ale nemá duši. ()
Spojenci sú filmom dvoch diametrálne odlišných úsekov. Prvá tretina je rozvážna a necháva diváka skôr nasávať retro atmosféru, napínavý a dramatický zvyšok zase vedie zápletku úplne iným smerom. No to, a ani zjavne úmyselná odťažitosť nakoniec vôbec neprekáža, nakoľko Zemeckis dokáže pravidelne prichádzať s majstrovsky zrežírovanými scénami a osudovým záverom zanechať patričnú silnú stopu. Aspoň u mňa určite a podobne príjemne staromódny film si dám rád kedykoľvek. ()
„Jakou máme šanci? Že přežijeme?“ - „60:40…že ne. Jestli oba, netuším.“ Už úvod mě velmi chytl. Snaha hrát přesvědčivě manželský pár mě bavila, o hlavní hrdiny jsem se bál (zbytečně, ale co už) a především jim v jejich počínání fandil. Výborné byly hlavně pasáže s mícháním karet a večírkovou přestřelkou. Navíc, nemám moc rád samoúčelné milostné scény, které jsou ve filmech jen proto, aby byly, avšak ta za písečné bouře měla cosi do sebe. Což se ovšem nedá říct u „efektní“ scény porodu, kdy jsem protáčel oči v sloup. Chvíle relativního klidu rodinného života měly svoje opodstatnění, člověk si o to více užil tu postupnou prohlubující se nedůvěru, zpětné promítání si jistých indicií, podezřívání, zmatenost a strach z pravdy, to mě bavilo hodně. O to víc jsem smutnil z krapet naivní akce ve Francii (nejslabší části filmu). Protože i konec, ačkoliv trochu natahovaný, byl překvapivě výborný. Celkově mi tahle podívaná vychází na slušné 4*. „Velvyslanec přijede přesně ve 20.30.“ - „A když se zpozdí?“ - „Je to Němec. Přijede včas.“ ()
We´ll always have Hampstead.. Spojenci nejsou vycizelovaný, válečné pozadí i oči ždímající masterpiece ala Anglický pacient, přesto mě Zemeckis dostal. Pozvolna budovaným napětím kolem hledání pravdy i strohým, pravděpodobným a zasraně emotivním koncem. Snad to bylo i tím dlouhým marockým prologem, ale ještě nikdy jsem si nepřál slyšet Marseillaisu tak jako teď.. ()
Mrzí mě jenom celková chladnost, protože Zemeckis pořád dokáže přijít hned s několika mistrovsky zrežírovanými scénami a Knightu scénář má všechno pro to, aby byl výsledek top-notch. ()
Herci mají potřebné charisma a schopnost opanovat plátno, což je v tomto filmu extrémně důležité. Cotillardová v dobových kostýmech a s naondulovanými vlasy a padesátník Pitt s tvářičkou jak dětská prdelka vyzařují glamour a eleganci. Druhý jmenovaný však zažil největší slávu v 90. letech a film se z něj snaží udělat hvězdu z poloviny minulého století, ale to je aura, kterou hezounek Pitt nikdy neměl./// Zemeckis za pomoci velice solidních triků oživuje domy a ulice Casablanky. Film však utíká od válečného dramatu k melodramatu (scéna porodu), zcela opouští akční žánr a přechází ke špionážnímu dramatu. Spojenci jsou žánrově dosti pestrým filmem, ale je to spíše negativum, neboť prolínání různých módů nepůsobí promyšleně a nedovoluje se soustředit více na jedno téma či plně využít žánrové konvence. Chvíli totiž sledujeme psychologické drama o manželské (ne)důvěře, jindy se Zemeckis v zjednodušující zkratce, která je jen neobratnou sociologickou sondou, snaží vykreslit dopady války na lidi nebo vyloženě násilně vsunout alespoň nějakou akci (kromě atentátu je ve filmu pouze jedna přestřelka). Zemeckis celkově doplácí na scénář, jehož tempo má zásadní nedostatky./// Ve chvíli, kdy se snímek blíží ke svému vyvrcholení a kdy zjišťujeme, jak důležitá je otázka partnerské důvěry, tušíme, že nepřijde sladký happy end, ale není zde ani překvapivá pointa či výrazná replika. Spojenci jsou nesmírně neinspirativní z hlediska režijního pojetí a chybí jim nějaké ozvláštnění. Nefungují ani na emoční rovině příběhu, takže selhávají i jako současný pokus o novou romantickou klasiku, který navíc postrádá i humor. [Kino] ()
Netušil som, že niekedy uvidím film, kde bude hrať dvojica Pitt-Cotillard, a ja sa budem každých 20 minút pozerať na hodinky... Hlavným nepríjemným prekvapením bol scenár, ktorý vôbec nemal schopnosť postavy divákovi priblížiť, nechával ich kontraproduktívne záhadné, a vo fáze, keď už malo dôjsť k emóciám, už bolo na odhalovanie duší neskoro. Herci hrali jak o život, ale ten film bol z vnútra prázdny. Tej prázdnote najviac prispela vyumelkovanosť dokonale nastavených záberov. Tipický film, ktorý už nikdy nebudem mať potrebu vidieť znovu. ()
Řekl bych, že si zde každý najde to svoje, ale vesměs je to moc hezký milostný příběh kde se najde i trocha dobré akce a nakonec fungující zapůsobení na city. Největší plusy dávám za atmosféru a válečné efekty filmu spolu s perfektním provedení hlavních hrdinů. 80% ()
Knight nepíše špatné příběhy a i když dělá poctu hollywoodské klasice jako je Casablanca dokáže do ní přidat dostatek modernity. Pittův studený čumák Max Vatan roztávající v náručí Marion Cotillard je v akčních scénách stále efektivní zabíjecí mašina a špionážní hra je mnohem uvěřitelnější než bývá zvykem. Detaily, detaily a zase detaily. Zemeckis si střihl solidní žánrovku s několika vyšperkovanými kamerovými špeky a i když občas vykouknou slabší triky, nijak zvlášť to nevadí. Kvalitní romantické válečné drama o rodině, lásce a správných lidech v nelehké situaci. Ideální věc na rande. ()
Robert Zemeckis se rád zabývá minulostí, všechny jeho slavné filmy z přelomu 80. a 90. let jsou plné dobrodružství, vášně a radosti, kterou dokáže zprostředkovat výhradně filmové médium jako takové. Romancing the Stone, Back to the Future, Who Framed Roger Rabbit, Death Becomes Her... Vždycky to mělo nádech starých dobrých časů. A Allied skutečně staré dobré časy jsou, odkazují na Casablancu, servírují akci, špionáž, romanci, neparodují ani ve scénách s nacisty, jen nostalgicky vzpomínají na dobu, kterou si romanticky idealizujeme. ()
Emocionálně přece jen trochu chladná story, která se paradoxně hlavne z počátku rozjíždí docela pomalu, ovšem Zemeckis si po zpackaném Muži na laně přece jen napravuje svoji reputaci, jelikož Allied možná nefungují tak dobře jako romantické drama, ale určitě fungují jako špionážní film z druhé světové. Pitt samozřejmě, jak už to posledních 10 let býva, patřičně boží a Marion tradičně už podle očního kontaktu správně nevyzpytatelná. Není to ukázková hitovka, ale je to filmařina od tvůrce, který málokdy dokáže natočit opravdu špatně. Má to všechny klasické řežijní rámce které splňují nejménně standard a do toho naprosto opulentní formu s minimálně třemi "over-the-top" natočenými sekvencemi a krásně stylizované Maroko za hudby Silvestriho. ()
Vůbec jsem filmu nevěřil a pak jsem toho strašně litoval. Obecně jsem o filmu střídavě věděl, střídavě zapomínal a když šel konečně do kin, prosvištěl mi mezi prsty. A přitom je to Zemeckis v nejčirejší podobě. Obrázky krásné Casablancy v první půlce v té druhé vystřídá bombardovaný Londýn a ať se děje cokoliv, vždycky se je na co koukat a co obdivovat. Navíc sympatická dvojka po vzoru What else reklamy pro mě působila naprosto přesvědčivě a ačkoliv to Brad Pitt už deset let hraje na stejnou notu, tak jako člověk s vojenským výcvikem působil naprosto přesvědčivě (Jeho kotoul za překážku a následné zlikvidování granátem nepřátelského vozidla je naprosto top!) a vše korunoval ochotou v nauce šibalské francouzštiny, ostatně jak víme, románské jazyky si oblíbil již v Hanebných Panchartech. Film šlape jako na drátkách, nepoleví na tempu, baví a já byl v úžasu v podstatě celý film. Naprosto skvělé, teď už jen doufat, že Zemeckis zase na dlouhou dobu nezmizí..9/10 ()
Jejda, nevtáhlo. Nevěřil jsem oné osudovosti, postavy mi nepřirostly k srdci, nedržel jsem jim palce. A závěrečné vyústění tak nějak přišlo a jeden jakože vášnivý páreček odvály vyběhnuvší titulky. Francouzka a Kanaďan. Setkali se za války, v marocké Casablance měli předstírat manželství, přitom se do té doby vůbec neznali. Cílem jejich snažení je atentát na nacistického důstojníka. Z role nevypadnou, přičemž se do sebe (jak jinak) zamilují. Na první pohled všechno klape. Jenže na druhý záhy odhalíme, že scénárista Steven Knight absolutně zklamal. Z příjemně vypadajícího retra čiší chlad. Ať jsou postavy v posteli, na večírku, s potomkem na dece nebo si to rozdávají v písečné bouři (bože). Výsledek působí strojeně i trochu neupřímně. A hlavně nemá pražádnou tvář. Nedozvíme se nic o jejich motivacích, odveta za útok nepřichází, na předchozí dění zapomeneme a přichází další ze změn žánru odstartovaná křečovitým porodem a pokračující něčím, co se neliší od toho, co oba hrdinové měli předtím pouze předstírat. Přitom (ano, přijde dějový zvrat) by tvůrci mohli v divákovi mnohem umněji šponovat nejistotu, lépe pracovat s dvojsmysly a náznaky. Vedlejší herci prakticky nefungují, děj nikam neposouvají (proč lesbická sestra?). Brad Pitt a Marion Cotillard jsou sice elegantní, ale měli mnohem lepší chvíle, Pitt navíc překvapivě pokulhává s emocemi. Robert Zemeckis si vybírá velmi odlišné látky, a co si budeme nalhávat, přiblížit se Forrestu Gumpovi, Trosečníkovi nebo úžasné trilogii o cestování časem, je sakra těžké. I tak má ovšem na víc, než nás napínat chemickým vzorcem, který nacisty zatraceně zajímá. ()
Veľmi pekne poňatý príbeh o dvoch ľuďoch, ktorých postretla láska v tú najnevhodnejšiu dobu. Vojna ako taká totiž neničí len materiálne, hmotné veci, no najmä city či šťastie, ktoré môže byť v mnohých prípadoch na dosah, no zároveň na míle vzdialené. Naozaj som milo prekvapený, ako na mňa tento vojnový, romantický snímok, obohatený o špionážnu story zapôsobil. Palček hore všetkým zúčastneným ... ()
Kakablanku jsem ještě neviděl. A asi již neuvidím. Protože má-li to být totéž ve starším vyndání, jak tu nejeden i nejedna tvrdíte, tak na to seru jako Indoš na hygienu. Příběh ve filmu je, herci solidní, čekání na atentát skoro i napínavé. Fakt, že mě druhá polovina nudila až na mandlích a slzopudný závěr mi dojal ku zpupnému usnutí, to přesto pod tři nestáhne. ()
Když já ty filmy Roberta Zemeckise mám pořád ráda. Pro mě je to stále především výborný vypravěč, který přesně ví, jak chce, aby daná scéna působila na diváka. Spojenci mě vtáhli a nepustili po celou dobu, napětí perfektně funguje. Obě poloviny filmu se od sebe značně liší a jsou jak z jiného žánru. Emočně mě to nedostalo, ale ke konci jsem měla nepříjemně mrazivý pocit. 70% ()
Reklama