Režie:
Erik PoppeKamera:
John Christian RosenlundHudba:
Johan SöderqvistHrají:
Jesper Christensen, Anders Baasmo Christiansen, Karl Markovics, Tuva Novotny, Arthur Hakalahti, Andreas Lust, Katharina Schüttler, Ketil Høegh (více)Obsahy(2)
Snímek Králův nesouhlas je inspirován skutečným příběhem o třech dramatických dnech v dubnu roku 1940, během nichž dostane norský král od německých ozbrojených sil nepředstavitelné ultimátum – buď se vzdá, nebo zemře. S nacistickými vojáky v patách je královská rodina nucena uprchnout z hlavního města. Korunní princezna Märtha se v nejlepším zájmu rodiny rozhodne opustit s dětmi Norsko a hledá útočiště ve Švédsku, zatímco král Haakon a korunní princ Olav utečou do malé zemědělské oblasti nedaleko Elverumu, kde se střetnou s Němci. Po třech dnech, kdy se zoufale snaží vymanit z jejich spárů, učiní král Haakon finální rozhodnutí. Odmítne kapitulovat, i kdyby za to měl nejen on, ale i jeho rodina a mnoho dalších Norů zaplatit životem. (HBO Europe)
(více)Recenze (49)
Snaha byla obrovská ale přesto tomu dost scházelo, větší drama? lepší akce? Zbytečná délka no mohlo to být o dost lepší. ()
Líbilo se mě, že na místo velkolepých válečných scén se film věnuje spíše dialogové složce a komornímu způsobu vyprávění a já Norům jejich krále jen tiše záviděl, protože my jsme tady ve stejné době měli pána, jemuž nemůžu přijít na jméno a který tuze rád svou zem vydával do spárů těch největších grázlů. ()
Dlho je to iba solídny film podľa zaujímavého skutočného príbehu, ktorý nad priemerom udržiava skvelý herecký výkon Karla Markovics v úlohe nemeckého diplomata zomletého hitlerovskou mašinériou. Má to však veľmi silnú finálnu polhodinu, ktorej dominuje na jeden záber natočené rokovanie nemeckého veľvyslanca s kráľom, počas ktorého zaznie aj ono titulné "nie". ()
Norové prostě se svými malými velkými velkofilmy lepší asi nebudou. Vše natočí precizně, historicky přesně, ale pokaždé tomu chybí nějaké hlubší emoce. Všechno v tomto filmu je tak hrozně chladné, že se těžce hledá postava, která by byla v popředí. V tomto případě můžu říct, že herecky na tom nejlépe byl Karl Markovics, který kde se objeví, tam prostě září. Škoda, že se svojí rolí stál na druhé straně barikády...což se vlastně od něj, jakožto od německy mluvícího, dalo i čekat. Zajímavý, ale místy zbytečně zdlouhavý a nudný film, natočený ale kvalitní skandinávskou formou. ()
“VŠECHNO PRO NORSKO!“ /// Norské pobřeží bylo pro Němce ... ble ble ble … prostě historie. Norové na to jdou jinak než Dáni. Ukazujou, co dělal král Haakon VII, co vláda a de facto rekonstruujou ony válečný dny a útočej na norskou vlasteneckou notu. Hodně prostoru má velvyslanec Curt Bräuer, kterej má zplnomocnění vod samotnýho Adolfa. Prostě dobový drama, který je z 90% politika a z 85% óda na krále. Příběh z norskýho „Českýho“ století dramatizuje události a s bojůvkama, jako je potopení křižníku Blücher se moc nemaže. Oslava symbolu boje za demokratický Norsko udělá každýho (pravýho) Nora (a amatérskýho historika). Tož to já nejsu. Já bych radši víc toho topení námořníků… /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Stejnojmennou knihu, kterou v roce 2011 napsal Alf R. Jacobsen, neznám. 2.) Chci se něco dozvědět o operaci Weserübung. 3.) Thx za titule „majo0007“. /// PŘÍBĚH **** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ * ()
Skvostně natočené spíše komorní historické drama rekonstruující události osmého až jedenáctého dubna roku 1940. Německý průmysl potřebuje švédskou ocel, která se dopravuje do Německa přes norský přístav Narvik. Německé lodě k plavbě používají norské výsostné vody, kde na ně Britové a Francouzi nemohou útočit. Je jasné, že se Norsko nakonec stane bojištěm. Spojenci se rozhodnou norské vody zaminovat, aby německé lodě vytlačili do mezinárodního prostoru, zatímco Němci se rozhodnou rovnou pro akci "Dánsko a Norsko pod německou ochranou", známou oficiálně jako Weserübung. Rychlý přepad, plánovaný tak, aby norskou vládu a krále postavil před hotovou věc, je však zmařen rozhodným odporem obránců pevnosti Oscarsborg, kteří neváhají a potopí německý křižník Blücher. To zdrží obsazení Osla o mnoho hodin a král, vláda i parlament se mohou přesunout na sever. V nastalém chaosu tito představitelé státu debatují, zda je ještě možno celou situaci diplomaticky vyřešit. O totéž se pokouší německý vyslanec, diplomat, kterému není příliš po chuti vojenské řešení situace. Situace využívá zrádce Quisling, který se prohlásí předsedou vlády, ale prakticky nikdo jej neuznává. Nakonec se podaří vyjednat setkání krále s německým vyslancem, kde však král, při vědomí, že by se zpronevěřil své úloze a fakticky přepadení legalizoval, neuzná okupaci a odmítne německé návrhy. Filmařsky jde o precizní práci, své odvádí Jesper Christensen jako král Haakon VII. a především Karl "Stockinger" Markovics coby vyslanec Bräuer. Neustále se nachází mezi kladivem a kovadlinou, přičemž poznává, že mezi zbraněmi nemlčí jen múzy, ale obvykle i diplomaté. Líbil se mi pohyb kamery, která často bez střihu spolu s aktéry putuje pomístnostech či z interiérů ven a zase zpět. Atmosféra je tíživá, napětí je cítit na každém kroku. Vlastně nemám co vytknout. Jak už tu zaznělo, je dobré tento film vidět dohromady s dánským 9. dubnem, odehrávajícím se ve stejné chvíli, jen dánský film vidí situaci z pohledu prostých vojáků, zatímco Norové se zaměřují převážně na krále a jeho okolí. Několik krátkých scén z boje se přesto objeví, skvěle ozvučených. Jen houšť takovýchto filmů. ()
„Co chceš, abych udělal? Mám říct, že to král nařídil?“ - „Ukaž jim, kam až jsme schopni zajít.“ - „A jak daleko? Jak daleko jsi ochoten zajít?“ - „Náš názor musí mít přece váhu. Měli bychom jen přihlížet a nehnout prstem? Takový je plán?“ Králův nesouhlas je spíš historický, než válečný film. Zároveň silně životopisný, král má podstatně větší prostor než události samotné. S čímž jsem neměl až takový problém, škoda jen, že těch „jsem milující dědeček“ chvil nebylo méně. Smíšený pocit jsem měl pak z toho přespříliš uctivého chování německého velvyslance, naštěstí tu roli dostal Karl Markovics, který byl velmi autentický. Po solidním začátku (ostřelování lodě, atmosféra šoku a chaosu) se ze snímku stal postupně veskrze průměrný životopisný film, takové tedy bude i mé hodnocení. „Norsko je nezávislým národem. A nebyl by jím, kdybychom akceptovali německé požadavky. Naše odpověď je proto ne.“ - „Víte, co to znamená.“ - „Váš vlastní Führer říkal, že národ, který se vzdá agresorovi si nezaslouží žít. Dobrovolně se nevzdáme.“ ()
Nóri sa po Dánoch tiež rozhodli zfilmovať svoje hektické dni pred i počas nemeckej invázie. Úplne ideálne by bolo pozrieť si tesne pred týmto filmom dánsky 9. April . Film sa odohráva presne v tých dňoch a o Dánsku tam padne tiež zopár viet. Kvalita filmu je fajn, ale výhrady by som mal k samotnej postave kráľa, ktorá je dosť nevýrazná. Podstatne lepšou a zaujímavejšou postavou je nemecký veľvyslanec, ktorého výborne zahral aj u nás dobre známy rakúšan Karl Markovics. Kráľove "nie" mi prišlo v tom zmätku ako prázdne a bezvýznamné gesto. Všetci vládny predstavitelia zmizli, nikto nevedel kde sú, národ nevedel čo sa deje a právom sa pýtal čo bude s nami. Ministri a velitelia armády situáciu podcenili a nepripravený nemohli čeliť tlaku nemeckej armády. Kráľova hrdosť trvala iba tri dni...Niekedy je jednoduchšie priznať porážku a nepripravovať svojím zlyhaním a zlyhaním vlády o život ďalších nevinných. Toť len môj skromný osobný názor. Film ok. 80%. ()
Zajímavý vývoj. Málokdo z nás o tom ví, doporučuji na historické dovzdělání se.. ()
Toto je taký Nórsky veľkofilm z ťažkého historického obdobia, ktorý je viac komornou drámou ako rozsiahlou filmovou vojnovou freskou. Odohráva sa prakticky iba v troch dňoch, keď sa rozhoduje o osude Nórska za druhej svetovej vojny. Neutralita alebo okupácia? Vojnových scén je málo, príbeh sa sústreďuje na rozhodnutie kráľa Haakona VII., ako sa zachovať v ťažkej situácii. Réžia filmu je dobrá, ale najväčšou prednosťou sú výkony hlavných predstaviteľov. Oceňujem scénu, kedy Nemecký veliteľ povedal inému Nemcovi, že prečo Nóri útočia, keď im chceme len pomôcť v ich štátnej suverenite. Veľmi dobrý snímok, ale nečakajte veľa vystrelených nábojov. ()
Prekvapivo veľmi dobré a milé prekvapenie zároveň. Je fajn, že si aj Nóri natočili príbeh o svojom hrdinovi. Kráľov nesúhlas ma trošku pomalé tempo, no príbeh dokáže zaujať, výprava je skvostná, zopár akčných scén solídne natočených, no predovšetkým je to brilantne, napísané, zahrané a obsadené. Hlavne záverečná vyhrotená pol hodinka rokovania, kde proti sebe stojí na strane Nórska kráľ Haakon VII. (skvelý Jesper Christensen) a na strane Nemecka, diplomat Curt Bräuer (fantastický Karl Markovics). K lepšiemu zážitku chýba štipka emócii a trošku viac sympatii k postavám. 75% - 4* ()
To je paráda. Ani ne tak filmařsky, je to spíše odvedeno dobře řemeslně, ale obsahově mě to zcela pohltilo. Vnitřní dilema nejvyšší osobnosti státu při rozhodování, zda v mezní situaci národa a státu obětovat životy, anebo sebeúctu, je nám v Česku tak blízké, až to řeže do živého. Norský král se rozhodl, jak mu my, kteří jsme v podobné situaci měli na jeho místě Beneše, pro mne naprosto obdivuhodně. ()
O tom ako je pre ľudí životne dôležité, aby v ťažkých chvíľach na čele ich krajiny stál správny človek. A tým kráľ Haakon VII. rozhodne bol... Tri dôležité dni v nórskej histórii. Musím uznať, že to bolo výborne spracované, páčila sa mi hlavne kamera a hudba. A v neposlednom rade herec v hlavnej úlohe bol brilantný, hneď si ma dokázal získať, dokonca aj v tých menej vypätých chvíľach, v ktorých sa napr. zvažovali možnosti a viedli "jalové" politické reči, pretože aj tak muselo byť každému jasné, že si Nemci z pozície sily zoberú to, čo budú chcieť. Inak kráľ Haakon VII. je pre mňa povahovo veľmi sympatická historická postava a symbolom pevného charakteru a zdravého sedliackeho rozumu, čo sa prejavilo hlavne v jeho pamätnom prejave k vládnemu kabinetu po obdržaní nemeckého ultimáta. Klobúk dole. Nadpriemer. 75/100 ()
„Vždycky existují jiná řešení, ale jsou správná?“ Nahlédnutí do období 2. světové války tentokrát s přesahem do dějin Norska, nás zavede do zapeklitě bolavé situací, jíž norský král v roce 1940 nedobrovolně čelil. Byl jsem v o tom větší napětí, že jsem do těchto norských dějin nahlédl snad úplně poprvé a vůbec jsem neměl tušení, kam až se celá tato situace ve střetu s nacistickým Německem vyvine. Ale on má v sobě film i napínavě ponurou atmosféru, kterou naštěstí nezkazí ani fádní nemelodická hudba. Vysokou úroveň filmu včetně myšlenkového poselství zaručila hlavně spousta výborných dialogů, které rozpracovávají uvažování nad jednáním v takto náročné politické situaci do hloubky, včetně témat zodpovědnosti vladaře za stát a národ či spravedlivého postupu v demokratickém zřízení. Z příkladné cesty statečnosti vládnoucího krále a jeho spolupracovníků přes politické dilema, kde neexistuje závazně správné řešení a na jejím konci trpká a později i šťastná vyústění, si divák rozhodně má co odnést.. Zdařilé zpracování jedné kapitoly z vybrané národní historie na tradiční způsob. [80%] ()
Apríl, pred už pomerne dávnymi, takmer, s prichádzajúcimi 77. rokmi, bol v Nórsku jednak taktiež mrazivý z dôvodu počasia, ale mrazivý i zo spôsobu, ako sa k nim Führer a spol. chovali, správali, treba doplniť, že bol rok 1940, a práve prebiehala druhá svetová vojna, ktorá bola v plnom prúde... Vláda abdikovala, čiže Vidkun Quisling prišiel, ako náruživý kolaborant do vlády po ráznom štátnom prevrate, a úzko spolupracoval s nacistami, nórskemu kráľovi Haakonovi siedmemu sa to pochopiteľne všetko nepáčilo, utiekol, nechcel sa za žiadnych okolností poddať nemeckým požiadavkám, alebo nemecký veľvyslanec v Osle, Curt Bräuer, asi vôbec jediný Nemec v Nórsku, ktorý chcel zažehnať a ustáliť situáciu. On sa stretol s kráľom, a to je najlepšia pasáž vo filme, ale skôr by som to vysvetlil tak, že samotná príprava na JEDNANIE, je strhujúcejšia, ako očakávaný DIALÓG..., ten by si zaslúžil kvalitnejšie prevedenie, lebo je bujdošský. Je to taký diplomatický film, zo strany húževnatého veľvyslanca, ktorý musí plniť rozkazy od najvyššieho, a škoda je tej roztržitej kamery, ktorá obľubuje neustále ostrenie, aj samotný ZOOM, že toto je v podstate najväčší kaz, ktorý mi najviac vadil ! Pripadalo mi to, že kameraman chce zachytiť všetko, alebo nič, a tak pozorujem KOPEC nedotiahnutých záberov ! Réžia bola dobrá, ale nie sústredená, ale aj tak sa jedná o zaujímavý pohľad, čo prebiehalo v „troch horúcich dňoch” , jednak som si to užíval, aj vďaka Karlovi Markovicsovi, alebo ak chcete, kultový Štoky, z „legendárneho” seriálu Komisár Rex, ktorý predvádza naprosto pozoruhodný herecký výkon, a tak zatieňuje i samotného kráľa, alias Jespera Christensena. Dal som síce štyri hviezdičky, ale s výkričníkom, pretože celé to znovu absolvovať, by som asi zrovna moc nechcel, ale Štoky, je vôbec jediný dôvod, prečo by REPETE pripadalo do úvahy... PS : Oceňujem úvodné, dobové, čiernobiele zábery, ktoré diváka spoľahlivo pripravia na vskutku depresívne dianie... ()
Část norské historie 2. světové války poutavě provedená jako dramatický příběh. Diplomacie během německé invaze, rodinné útrapy, stávka… ()
Souhlasím s komentářem uživatele Malarkey. Navíc k tomu mi to celé přišlo spíše jako rozhlasová hra, protože se o všem především jen mluvilo, akční scény jsou tady asi jen tři. Seebergův příběh mi přišel nakonec nejzajímavější. Celou dobu mne štvala rozklepaná a neustále zoomující kamera. A skutečně je to takové - divácky i filmařsky odtažité, nemůžu si pomoct. ()
Norové mě zase jednou potěšili a natočili válečný film téměř bez války, který mě ale velmi bavil. Snímek nenabízí strhující akční scény, přesto dokázal přijít i s určitým napětím (a to jsem přitom věděl, jak to celé dopadne). Dilema, před nímž král stál, tvůrci složitě a sáhodlouze neopisují, jednoduše ho rozkryjí v dialozích se synem a německým velvyslancem. Mimochodem, Karl Markovics byl v roli velvyslance skvělý. Pokud zkousnete válečný film spíše z politické perspektivy, jděte do toho. ()
Spíše komorní drama než nějaký rozmáchlý historický epos, ale to v tomto případě bylo spíš ku prospěchu věci. Norové poměrně přesně rekonstruují vypjaté chvíle, které přinesly první dny německé okupace a v osobě krále si tak trochu hýčkají své vlastenecké ego, nicméně nepřekračují v tomto ohledu míru přijatelného vkusu. Největší devízou jsou ovšem herci na čele s vynikajícím Jesperem Christensenem v roli krále Haakona a ještě lepším Karlem Markovicsem ztvárňujícím německého velvyslancem. Jen zamrzí, že jejich závěrečné jednání, které mělo být vrcholem filmu, bylo příliš krátké a z mého pohledu i trochu odfláknuté, což byla poměrně výrazná vada na kráse. Jinak ale nemám co vytknout. Velká spokojenost. 80% ()
Pred 1. aj 2. svetovou vojnou Nórsko vyhlásilo neutralitu, aj napriek tomu bolo Nórsko prepadnuté. Nemecko potrebovalo čoraz väčšie množstvo železnej rudy zo Švédska, tá sa dopravovala cez Nórsky prístav Narvik.Keď ho začali obsadzovať spojenci dňa 9.4.1940 začali Nemci obsadzovať Nórsko. Zo začiatku situácia pre Nemcov nebola priaznivá a už hrozilo že jednotky britské, francúzske, poľské a legionári porazia nemecké jednotky, ale po prepadnutí Francúzska boli Spojenci odvolaní (v dňoch 30.4. a 1.5.1940) a sever Európy nechali napospas Nemcom. Väčšina Nórov sa jednoznačne postavila za obranu vlasti. Aj napriek tomu, že 15. apríla nórsky ministerský predseda Quisling, na pozvanie ktorého Nemci prišli, odstúpil a odovzdal správu krajiny nemeckým úradom. Kráľ odmietol kapitulovať a so svojimi zmobilizovanými jednotkami (16 tisíc vojakov) kládol statočný odpor. Ten bol zlomený až 9.6.1940. Kráľ Haakon VII aj naďalej vládol z exilu vo Veľkej Británii. Odtiaľ vyzýval cestou rádia k silnejúcemu odporu a zasadzoval sa o vytváranie nórskych exilových jednotiek (3 perute v rámci RAF). ()
Reklama