Režie:
Rudolf HavlíkKamera:
Václav TlapákHudba:
Ondřej KonvičkaHrají:
Jana Plodková, Ondřej Vetchý, Táňa Pauhofová, Denisa Biskupová, Rostislav Novák ml., Barbora Poláková, Lenka Vlasáková, Kristýna Ryška, Jiří Langmajer (více)Obsahy(1)
Příběhy hrdinů Bábovek nám ukáží, že některá setkání dokáží navěky změnit život. Všichni jsme totiž propojeni. Vztahy, prací, náhodami, nenávistí nebo láskou. Všichni jsme součástí té nejsložitější sítě, která je utkána z emocí, mezi nimiž nechybí humor, ironie, bolest, napětí a pochopitelně i láska a vášeň. Bábovky mapují současné partnerské i rodinné vztahy, ukazují zábavné a trefné situace z každodenního života, které zná každý z nás. (Cinemart)
(více)Recenze (309)
Přesně taková česká matlanina, kterou nerad vidím, že jí vůbec nechal někdo vzniknout. Rudolf Havlík už teď aspiruje na pozici mnou ignorovaného tvůrce. Ten člověk točí hrozně nudně, postavy jsou nesympaticky zahrané a například Vetchého mám bohužel v podobných rolích už plné zuby. Ten politik ti Ondro prostě nejde. Dej tam raději Jirku Luňáka verzi 2021. Z filmu bych určitě odmazal kolonku komedie i romantický. Jedná se totiž o takové hloupoučké drama, ve kterém stále někdo ze scény odchází, aby vůbec mohla skončit. Tvůrci se snažili jej "originálně" a "chytře" napsat. Ale v tomhle případě bych raději vždy sáhnul do zahraničních zdrojů. 35% ()
Rozepisovat se o zápletce je zřejmě zbytečné. Mnoho žen (v knize jich bylo dvanáct, ve filmu o pár méně) zažívá kvůli svým dětem, partnerům či rodičům dramata plná velkých emocí. Řeší se vztahy manželské, mimomanželské i rodičovské. Někdo umře, někdo porodí, někdo objeví svou biologickou matku a někdo se naučí péct bábovku. Nic, na co bychom z řady jiných melodramat nebyli zvyklí. Netypické je, že osudy všech postav jsou poměrně nápaditě propojené.___Ano, nelze ignorovat, že pokud se ve filmu někdo chová mile, pak jen kvůli pocitu viny či ohrožení. Jinak jsou k sobě všichni více či méně hnusní a myslí jen na sebe. Podobně nelze ignorovat, že v závěru všichni jednají, jako kdyby podstoupili lobotomii. Všechny nevěry, výhružky a urážky jsou náhled odpuštěny. Do očí bije také přesvědčení tvůrců, že se žena dokáže uspokojivě realizovat jedině skrz mateřství. To je stejně pitomé jako implicitní myšlenka, že kdo neumí péct bábovku, není dobrou matkou... ___ Zároveň ale nelze přehlédnout, že Bábovky představují relativně zdařilý příklad tzv. síťového vyprávění (viz Magnolia, Amores Perros či 21 gramů). Zápletka vás tak sice vtáhnout nemusí, ale přesto existuje šance, že vás po celou dobu bude bavit sledovat propojování jednotlivých dějových linií, které je přes nadměrné množství postav zásluhou šikovné distribuce informací bez problému přehledné. ___ Vrcholem filmu, kterému i díky množství zvratů, snaživým hercům a střídmé stopáži nikdy nechybí spád, je několik desítek vteřin trvající záběr, v němž se protnou skoro všechny osudy. Dojde k tomu způsobem, který je sice cimrmanovsky absurdní, ale zcela v intencích melodramatického excesu, na němž poetika filmu stojí: Takže když někdo omdlí na ulici a je snímán z vysokého nadhledu, je třeba, aby se kolem něj kutálely pomeranče, ať to vypadá efektněji, když na Žofíně probíhá předávka drog, musí být záběr ozvláštněn symetrickou kompozicí, a když Kristýna Podzimková běží okolo pražského Hlavního nádraží, zní k tomu hudba jako z Mission Impossible. ___ Jakkoli je lákavé se Bábovkám elitářsky vysmát, protože jsou vám postavy protivné, ideově s nimi nesouzníte a melodramaty pohrdáte (v čemž je obsažen podobný šovinismus, který někteří kritici filmu vytýkají), bylo by skvělé, kdyby víc hloupých námětů bylo zpracováno se stejnou inscenační suverenitou a konstrukční zdatností. 60% ()
Havlíkův první snímek mi byl dost sympatický, ale zatím platí, že čím novější, tím horší. Jako české filmové spotřební zboží to funguje, vše ostatní od hudby (zmiňované mnohými jinými), přes přehršel patetických postav až k závěru, který ukazuje, jak diletantsky si někteří čeští tvůrci představují "protnutí dějových linií." Párkrát mě rozesmál Marek Taclík (který svůj part aspoň pochopil a hrál jako karikaturu), naopak dost líto mi bylo Ondřeje Vetchého (který takhle ztraceně nevypadal od Vražedných stínů). Snad se z toho nestane trend. 30%. ()
No asi nejvíc mě srala ta závěrečná sladká hudba, proti tomu i rakvička se šlehačkou je monstrozně hořká záležitost a ještě mě přišlo jako kdyby se nám scénarista přes tu hudbu předváděl jak krásně to všechno vymyslel, to že něco podobnýho už vymysleli scénaristi mimo hranice ČR x krát budeme dělat, že nevíme. Rudolf Havlík mě skvělý start kariéry, ale utopil se v českým rybníčku. Na druhou stranu uznávám, že jsem dokoukal do konce aniž bych uměl říct zda se mě to líbilo nebo ne. ()
Možná už jsem hodně naučený ze skandinávských dramat, protože ty Vám nastolí precizní atmosféru a nepotřebují k tomu zbla hudby. Tady je to dramatično na hudbě vysloveně založené. Na nevýrazné melodramatické hudbě, která zní snad 95 minut z celých 97ti minut filmu a chvíli mi trvalo, než jsem to přijal. Také bych asi našel nějakou tu kritiku se závěrem, protože to, co film celý průběh vypráví pak strašně popře. Většinu filmu totiž koukám na strašně smutné postavy, které ve mně svými životy vyvolávali strašnej smutek. Opravdu jsou lidi kolem mě takoví? Nechce se mi tomu věřit. Postavy svým průběhem přechází z extrému do extrému. Po shlédnutí jsem ale pořád měl pocit, že herci se tu vyšperkovali a plno těch postav bylo vysloveně skvělých. Marek Taclík, Lenka Vlasáková a především Jana Plodková předvedli své absolutno. Nakonec musím říct, že jsem byl poměrně spokojený. Točíme tady ty dramata trošku jinak, než jinde ve světě, nemyslím si ale, že by Bábovky byly tak blbý, jak jsou zde hodnocené. Naopak. ()
Vrcholné české filmařské umění. A komedie je to opravdu jen okrajově, tak aby se někdo nenachytal a ještě nevzal menší děti, kdy se pak všichni stydí při častych sexuálních scénách. ()
Spíš dramedy než comedy, ale na české poměry slušné. Dospělý film o dospělých lidech a o problémech dospělých lidí. O humor se nejvíce stará Marek Taclík a Jana Plodková svým krásným tělem krásně hypnotizuje. Finále docela emocionálně silné i díky dobře zvolenému hudebnímu podkresu. Jo not bad. 6/10. ()
Neuvěřitelně zrůdný film, kde se všichni muži chovají k ženám jako svině, většinou za to nejsou nijak potrestáni, a ženy s nimi na konci stejně zůstanou a je "happy end". Vzkaz ženám od tvůrců: "Je jedno, že je to hajzl, buďte rády, že ho máte." ()
Pořád si myslím, že to Havlík v sobě má a jednou vystřihne film, ze kterého půjdou i kritici do kolen. Jeho první dva autorské snímky byly na české poměry skvělé. Bábovky jsou další marketingový blábol od hysterky Třeštíkové, takže Havlík znovu upletl z hovna bič. Hvězdná herecká sestava přitáhla potřebné množství diváků do kin, ale jejich postavy jsou nudné loutky. Závěrečný akční výjezd Ordinace do Ulice je slušný úlet. ()
Bábovky se musí dostat do formy a držet při sobě, protože jen tak překonají protivenství všech vymaštěných brků.. Po kolikáté už sonda do světa, kde všichni muži jsou větší, či menší debilové a jejich trpící protějšky musí najít způsob, jak s tím vyjít? S hudbou mezinárodního měřítka, co evokuje formou podobně strukturované kusy, jsem k tomu chtěl být shovívavý, ale pak přišly dva konce. Tomu prvnímu s fraškou na hotelové římse a setkáním všech postav na ploše půl hektaru chyběl jen Langošův přelet nad prostorem na dělové kouli a ten druhý „o pár měsíců později“ se všemu předchozímu bez skrupulí vysmál.. Možným výstupem z toho všeho by mohlo být, že Pimp Taclík dostane menší seriál formátu Lajny.. ()
"Jsi líná jak veš a ani tu bábovku se nechceš naučit". #dead ()
První dva filmy, pod které se podepsal Havlík, se mi líbily. Jeho druhé dva filmy, na kterých spolupracoval s Radkou Třeštíkovou, jsou už o něčem jiném. Bábovky jsou v knižní verzi klasický bestseller od Motta (taková ta moderní česká autorka do kabelky). Ve filmové adaptaci trochu ztrácí kouzlo původní struktura dvanácti samostatných příběhů jednotlivých žen vyprávěných z jejich pohledu, kterou ve filmu nahrazuje jakýsi nepřehledný propletenec a finále, za které by se nemusel stydět ani Cimrmanův Vichr z hor. Hlavní postavy mají mezi sebou rozdělené dnešní all starové, formálně Bábovkám nic nechybí, takže průměrná masa spokojená samozřejmě je. ()
Rudolfa Havlíka považuji za sortu těch lepších režisérů, jež točí české masovky pro davy a v podstatě všechny jeho filmy, jež jsem měl doposud tu čest vidět, se mi líbily. I tak jsem na Bábovky (možná i kvůli tomu tupému názvu) pohlížel s despektem, který jenom utvrdil hejt od recenzentů. Jak ale vidíte dle mého hodnocení, i přesto, že jsem nějaké recenze četl, moc nerozumím, kde se ta nevraživost vzala. Zřejmě nikdy nebudu čtenář románů Radky Třeštíkové, nicméně co se týče osvědčeného námětu mnoha více či méně sobě neznámých postav, jejichž osudy se v cílové rovince protnou (Crash, Amores Perros), prakticky nemám výhrad, zaujal mě a dokonce dojal. Ondřej Vetchý je můj obří oblíbenec a zejména kvůli němu jsem se nechal k návštěvě kina přesvědčit, nicméně prakticky všichni herci zde odehráli příjemný nadprůměr a celkově mě film velice překvapil. Trailery z něj dělají jednu z tisíce přiblblých českých komedií, na které se každý rok chodí, ale právě tak tomu vůbec není...za mě velmi kontroverzních 9/10, stejně jako pro Pohádky pro Emu stejného výše zmíněného mužského dua. ()
Nevera, túžba po dieťati, prostitúcia, smrteľná choroba, zanedbané deti v dôsledku workoholizmu, vytváranie nekonfliktného života verejne známej persóny za každú cenu, zúfalé riešenia, materstvo, výchova. Záležitosti aj záletlžitosti, trápiace i tešiace ženy a mužov dneška. Všetky mizérie sa v závere preklopia do ultra šťastného konca. Príjemné, nenáročné pozeranie s pomerne podarenými humornými prvkami. Ako píše mchnk: prijateľné. No najmä trocha nasilu ultrasladký záver sa postaral o to, že ani tentoraz sa žiaden veľký filmový zázrak nekoná. ()
Nejprve to pozitivní. Mozaika jakýchsi mikropříběhů je dobrým (samozřejmě jinde mnohokrát viděným) nápadem. Sledovat se dají díky solidnímu řemeslu a zvoleným pražským lokacím. Rovněž herci zmiňované příběhy drží nad vodou. Ovšem pod vodu je tlačí jejich prázdný a povrchní obsah, který se s realitou kolikrát naprosto míjí. Uchopit to celé zhruba tak, že jsme všichni propojeni a že je tohle celé ze života... proboha, vůbec není. Tvůrci se vzhlédli v zaoceánských mozaikách, jenže zvolili zoufale okoukané a slabé příběhy, které dohromady příliš nefungují. A navíc je jich opravdu hodně, takže třeba linie Langmajer-Vlasáková je úplně prázdná a nedotažená. Ano, je to přehledné a divák ví, co sleduje a proč to sleduje, ale jednotlivým příběhům chybí napětí, vtip, dílčí pointa. Potěší snad jen linie Plodkové a Taclíka, kdy ona to dobře sehrála a on je docela vtipný. Což se třeba vůbec nedá říct o Pauhofové a Vetchém. Nejen na nich je vidět, jak je to celé strašlivě špatně vymyšlené. A raději nerýpu do té téměř permanentní kýčovité orchestrální hudby. Snaživý režisér Rudolf Havlík nicméně ode mě dostává konstantně tři hvězdy, tak ho ani tentokrát nezklamu. ()
Možná zkusím knihu. ()
Knižní předlohu Třeštíkové jsem nečetl, takže nedokážu posoudit na kolik to podělal sám Havlík v roli režiséra. Třeštíkovou považuji za potrhlou feministku, takovej ten militantní typ, kterej kdyby mohl oplodní se sám. Chlapi to jsou jen něco jako trubci. Od filmu jsem moc neočekával, ale dal jsem mu šanci, protože jsem delší dobu žádný český film neviděl. A hooodně dlouhou dobu jsem neviděl hezký český film. Herecké obsazení tu je celkem super, takže to dávalo jisté naděje i když jsem tušil, že to bude ryze psychologická vztahová záležitost ze které my muži vyjdem jako sobečtí hajzlové, případně úplní debilové. Vetchý, Vlasáková, Plodková, Taclík všechno super herci + mé oblíbenkyně Cmuntová, Paulhofová a Poláková... Po první půlhodině jsem se snažil uklidnit, že je to několik jednotlivých osudových linií žen, které se zřejmě v závěru (jak jinak) protnou a ujišťoval jsem se, že je tomu třeba dát šanci... Bohužel, ani dál film nijak výrazně negradoval. Humor tam byl debilní typu dotazu personalisty a na jaké pozici jste v předchozím zaměstnání pracovala? A Polodková (prostitutka) - v hotelnictví, v mnoha různých poziccích... Ha ha ha... Taclíka mi bylo vyloženě líto, na takovéhle role je ho škoda. Jediné co mne ve filmu zaujalo byla hezká kamera a celkem povedená hudba Ondřeje Konvičky. Byly dokonce momenty, že jsem se soustředil spíše na poslech hudby než na pachtění hrdinek na obrazovce. Říká se, že dobrá hudba dělá 1/3 ze zážitku filmu. To by odpovídalo, bohužel jsem nikde nenalezl ty zbývající 2/3 . V záchranářském závěru mi tam chybělo padající letadlo, vybuchující sopka a pyrotechnická jednotka, jinak tam myslím byli všichni. Dávám tedy za hudbu s kamerou dvě zdrclé bábovky... a Třeštíková by se měla fakt nechat léčit. * * ()
ah yes, další originální česká komedie s ještě originálnější zápletkou o tom, jak moc chce poprcávač Langoš šukat. ()
Vyloženě předramatizované, propojenost postav, která dosahuje vrcholu v závěru, je až příliš jednoduchá, prostě takové současné, průměrné české drámo, pojištěné hned na několika frontách. V ženách, prožívající snad všechny možné dramatické osudy, jaké si člověk dokáže představit. V tom osobně cítím jakousi lacinost filmu, jenž je plný emocí, které u mě vůbec nefungovaly, tohle možná tak na domácím písečku, ale do světa rozhodně ne. Škoda, herecky výborné, slušná režie, ale scénář předpověditelný, slabý a žánr komedie? To zde zajišťuje pouze buranský pasák. V rámci novodobé české tvorby mám pro tento film jediný výraz...přijatelné. [Kino Citadela] ()
Nazývat ten film komedií mi přijde jako špatný vtip, humorná je tam maximálně tak postava ztvárněná Taclíkem, a ještě je otázkou, zda to byl vůbec záměr. Žánrově mi to přišlo veskrze jako drama, byť takové zvláštně zparchantělé, odtržené od reality, s nevěrohodnými postavami a mně osobně povětšinou nesympatickým obsazením (Novák, Poláková, Plodková, Biskupová, Nesvačilová ad.). Navíc mě tam celou dobu příšerně iritoval použitý soundtrack (působil na mě dojmem, že to kopíruje nějaký zahraniční film podobného ražení, který jsem už viděl, a hlavně tam hraje hudba snad celou dobu!) a především pocit, že si Třeštíková v tom scénáři strašně hraje na boha, a to její zacházení s postavami a to jejich násilné propojování skrze debilní motiv bábovek, mi prostě přišly jen trapné a dramaticky zcela dysfunkční. A teď a tady prohlašuji, že po dvou otřesných zkušenostech s Bábovkami a Po čem muži touží už nikdy nic dalšího od od tvůrčího dua Havlík & Třeštíková vidět nechci, protože mi to právě stačilo! ()
Reklama