Obsahy(1)
Jedna noc, jeden bar. Ospalý večírek herců po představení naruší návštěva nezvaného hosta. Namol opilý ruský důstojník přišel prodat kanystr armádního benzínu, jenže obchod se zvrhne v závody v pití vodky a Rus, zaujatý nejen pohlednou Miladou, ale hlavně komickou zbabělostí všech přítomných mužů, se k odchodu nemá. Atmosféra houstne spolu s oblaky cigaretového dýmu, charaktery se lámou, Rus se skvěle baví. Tak skvěle, že nakonec vytáhne zbraň... Večírek v rytmu kosmické psychedelie kultovních Kill the Dandies! se rozjíždí víc, než je osazenstvu milé. Hra se mění v past, hrdinové ve zbabělce a zbabělci v hrdiny. A z okupovaného baru vede jen jediná cesta: revoluce! Po téhle pitce nikdo nezůstane jako dřív. (Cinemax)
(více)Recenze (186)
Už podle traileru to vypadalo na pořádný filmový úlet a taky, že jó. Ze začatku je to spíš nuda, pak asi dobrý. Všichni vychvalují Martina Pechláta, koneckonců proto je i nominován na Českého lva, ale já musím vynachválit především Alexeje Gorbunova, protože ten filmu dodal ty správné grády. Zahrál to přímo famozně. Byl velmi reálný a asi většina diváku si u toho říkala, to je přesně ten důvod, proč ty Rusáky moc nemusíme. Kromě A. Gorbunova a M. Pechláta bych rád ještě vyzdvihl Otakara Brouska ml., ten konečně dostal po letech dobrou roli a též se jí skvěle chopil. Co se týče soundtracku, tak docela dobrý. Je to taková divočina, ale k tomuto úletu to docela i sedí. PS: Film není rozhodně pro každého a popravdě ani netuším komu ho dporučit. Rozhodně né starší generaci, ta by to nedala. ()
Tak jistě. Když to postavíte vedle libovolného rektálního výtěru tuzemských bulvárních žump pro pásové dělnice a závodní lopatisty posledních let, může to na první pohled vyvolat dojem, jako byste si po Blbým a blbějším pustili něco od Skorsisiny. Ovšem na ten druhý zjistíte, že se jedná o veskrze průměrnou, námětově vytěženou a kýčovitou divadelní jednoaktovku s poměrně nudným dějem a ohraně kokotskou pointou, kde u každého dialogu máte dojem, že už jste jej někdy někde několikrát slyšeli, kde jakoukoliv gradaci sežral snaživě přitroublý a dost natahovaný art a kde hmota nevybíravě vyprcala ducha do prdele. Bez gelu! Způsobená příkoří však alespoň částečně vynahradil dobře zvolený a solidně povoděný spolek hodně zdatných kašparů včele s úžasným a vynikajícím Pechlátem. Bylo vskutku osvěžující až radostné nemuset zase jednou čumět na všechny ty přiblble se pitvořící Langoše, Hřebíčkové, Vávrové, Krajče, Prachaře či jiné papínky nebo otylými padesátkami protěžované juniory zcela bez talentu a další zaprodané prostituty(tky) s jedinou univerzální polohou, co by pro prachy, světla reflektorů či popularitu mezi hovnocucáři před kamerou s radostí vykouřili i notně uleželého bezďáka. ()
Nevzpomínám si, kdy mě naposledy nějaký český film bavil skoro všemi svými aspekty – kamera, střih, hudba, scénografie, herci… hlavně jsem si ale užíval, s jakou režijní jistotou a scenáristickou důvtipností je anekdotická výchozí situace (do zapadlého divadla v normalizačním Československu přichází po představení Reportáže psané na oprátce opilý Rus s kanystrem benzinu) rozvedena do podoby kousavé morality, ve které padají masky, busty Klementa Gottwalda i bariéry oddělující komedii od thrilleru, minulost od přítomnosti, divadlo od skutečnosti. Jde o dílo interpretačně poměrně otevřené, z něhož jsem si sám odnesl, že Češi se sice rádi označují za mistry v ledasčem, ale ze všeho nejlíp nakonec ovládají umění přizpůsobit se. 80% ()
Naprosto nesmlouvavý pohled na lidskou (českou?) povahu v netradičním snímku. Čekal jsem víc tragikomický zážitek a dostal tuhle hutnou studenou sprchu, po které mi dobře po těle nebylo. Výborný songy. Moc děkuju za obsazení Otakara Brouska ml., který si i přes svůj nesporný talent takových rolí moc neužil. A na Vlastimila Venclíka bychom taky zapomínat neměli. Michale Nohejle, rychle natočte další film! 70% ()
Originální, k české povaze nesmlouvavé, ale trefné. Filmově kvalitně zpracované i zahrané. Některé dialogy možná zní až příliš divadelně, ale kdyby každý český režisérský filmový debut byl jako Okupace to by jsme se měli jak prasata v žitě. ()
Hledání morálky mezi vodkou, cigaretami a tlumeně osvětleným kulturákem je vydařený debut, který možná až příliš sveřepě odškrtává povinné položky ze seznamu „hledání české nátury“, představuje však zdařilou podívanou na úrovni současné festivalové Evropy. Což je velmi dobrý výsledek. Více zde. ()
Normalizační Vyšší princip propasírovaný postmoderním artovým mlejnkem na umění. V tomhle národě je bohužel i odboj proti okupantům tragikomická absurdní fraška... Má to divadelní charakter, je to experimentální, je to odvážné, je to sžíravé, ale stejně bych místo toho raději viděl zfilmovaný příběh bratrů Mašínů, Vladimíra Hučína nebo třeba Pravomila Raichla! Každopádně zajímavý debut, který lze ocenit především za to, že chce být výrazně jiný než drtivá většina současné unifikované české kinematografie... ()
Came for the kapela, stayed for Dave Grohl v SS uniformě. (vysoce sympatická nuda za 3,5*) ()
„PROSTĚ ŘEKNEME PRAVDU“ … „S PRAVDOU BYCH BYL OPATRNEJ“…“ A přitom taková píčovina… Divadlo v divadle. Z „ničeho“ začne postupně gradovat parádní atmosféra plná hereckejch výkonů, postavenejch na grimasách a dialozích. Hraje se o život a o čest, takže tomu odpovídá napětí i stres v místnosti. A já jim to věřím! Je to prostě taková ukázka, jací mi lidi jsme. Groteskní… (Myslíte?) /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Nevím, jestli patřím k poslušnýmu stádu. 2.) Libuju si v metaforách (a nemám rád ruský vojáky). /// PŘÍBĚH **** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ ** ()
OKUPACE jede po dobré trase, akorát po cestě odbočí k několika zbytečným atrakcím. Když film skutečně funguje, má rozehráno na hodně dusné drama, které má v osobě opilého soldáta Alexeje Gorbunova hodně silnou oporu. Funguje dobře i v několika komediálních momentech. Věci jako zbytečné taneční scénky, přehnané retro svícení, pokus o psychedelické záseky, přehnaná stopáž (reálně by to sneslo cca. 75 minut) a bohužel absolutně nevhodný soundtrack (nic proti Kill the Dandies, ale tady ten soundtrack nefunguje ani na minutu) přidávájí záporné body. Opatrné doporučení. A trochu mad props za Vlastimila Venclíka. ()
Nevím, jestli to bylo o něčem podstatném, takže to klidně mohlo být o české povaze. Ale rozhodně se mi to líbilo. Nestává se moc často, aby byl český film jiný, než si ho představujete. Sice by mi dával větší smysl v roce 1995 než v roce 2021, rozhodně jsem měl podivný pocit naprosté odtrženosti od aplikovatelnosti na současnost, ale třeba to byl nějaký záměr, co já s tim. Hlavně, že to bylo dobrý. Čim, že to bylo dobrý? Hele... bylo to prostě dobrý, ok?! Někdy mě baví sledovat filmařskou hravost. Samoúčel je ok věc. ()
Divadlo v divadle ve filmu. Rukopis však značí, že za kamerou stálo mnoho lidí, kteří okupaci znají maximálně z dějepisu, což je pro světlou budoucnost českého filmu dobrá zpráva. Ani na place to nebylo úplně špatné. Brousek po letech vylezl z kanálu a příjemně překvapil. Démonický Pechlát vyčnívá a po Hofmannovi jde o dalšího matadora z Ulice, který se etabloval mezi hereckou elitu. ()
„Je to jenom kostým, soudruhu řediteli, divadelní kostým.“ - „Je to uniforma SS, soudruhu režisére! A vzhledem k návštěvě tady slečny Fučíkové…“ - „Ale já se nejmenuju Fučíková.“ - „Určitě vám není příjemné, že se tu promenuje někdo v uniformě SS.“ - „Mně to nevadí, vždyť jsme v divadle, ne?“ - „Ale stejně je vám to nepříjemné!“ Nebudu zastírat, že můj jediný důvod pro zhlédnutí filmu byly Lví nominace, jinak mě téma dopředu vůbec nezaujalo. Mdlý úvod mě nudil, „experimentální“ forma minula (o výběru nehodící se hudby asi radši pomlčím). S příchodem sovětského vojáka se snímek konečně rozjel, vyhráno ale nebylo. Největší problém Okupace je totiž nevyrovnanost. Po celou dobu se střídají bloky povedené (např. Pechlátovo „zmagoření“) a nepovedené (třeba dementní navlečení do uniforem). To stejné se dá říct také o hercích, postavy mi však byly nesympatické úplně všechny. Z domnělé „moderní“, břitké satiry se tak vyklubala nepříliš fungující moralitka s několika dobrými momenty a mně z toho vychází jen slabší průměr. ()
Češi jako rukojmí ozbrojeného nevyzpytatelného ožralce. Toho času (?) kolektivního.. Naše schopnost adaptace bez ohledu na to, jak daleko, nebo blízko je brod a ještě se při tom usmívat, když jdou dolů kalhoty, má další pomník. Kill the Dandies! perfektní. Škoda jen, že se do té psychedelické garáže postavené po osmašedesátém nezavřel i obsah, z kterého vyhřezávají neplastické karikatury (Brouskův soudruh říďa) a přepísknuté alegorické jevy zamotané do Lynchových červených opon.. ()
Pár dní se mi nedařilo přijít na to, co je na tom filmu tak moc špatně. Atmosféra je neustále působivá, tísnivá, okupující člověka/diváka na mnoho způsobů, suverénně budovaná, je vidět, že režisér si je vědom svých silných stránek. Ale pak mi konečně došlo, že snímek vlastně nenabízí nic jiného než to, že jenom kope do lidí, kteří se ocitají v morálních dilematech, neumějí si s nimi poradit a snaží se z toho vyvléknout. Že je to vlastně takový snímek-hajzlík, který se vyžívá v cizím trápení se, či ještě spíše v trápení cizích, v tom, že někdo morálně neobstojí - ovšem právě a jen podle měřítek filmu a jím konstruovaných situací, které ani zdaleka neotevírají problematiku do dostatečné hloubky; pokud jde o postavy a jejich motivace, zůstává film na úplně obecném plytkém povrchu, a tedy také u zcela jalového a banálního souzení. Je znát, že autorovi postavy nejsou blízké, že je dobře nezná, že mu slouží jen jako políčkovací panáci. A z toho mi bylo zle, proto jsem se cítila okupovaná, že za snímkem - při tom, co si bere za téma a jak chce šít do tzv. české národní nehrdinské povahy - nebyla znát vyšší mravní síla, soucit, nadhled, empatickou existenciální zkušeností zformované porozumění, a právě ani osobní odvaha. Bylo to jen takové to trochu sviňačinské bažení po tom přistihovat lidi v trapných a tísnivých situacích, jak se kroutí, a jenom jim ještě víc a víc zatápět. Bylo to samoúčelově kruté pasení se na cizích rozpacích a selhávání, bylo to týrání postav (za účasti zajatých diváků) z moci režiséra pro vlastní uspokojení, pro laciný pocit nadřazenosti. A bylo mi z toho zle. Paradoxně přesně v intencích filmu, ježto jsem se po celou dobu promítání cítila násilně okupovaná člověkem fascinovaným svou mocenskou pozicí tvůrce, který je mnohem méně citlivý než já i než jeho vlastní postavy, ale přitom se (falešně) cítí dostatečně morálně nadřazený, aby si připadal oprávněn dovolit si vůči nim i vůči divákům tak násilnické, sadistické, neurvalé chování. **** Kdosi tu v jednom komentáři přirovnával snímek kvalitou k Samotářům - ale právě pro to, nač upozorňuji, to nemůže být dál od skutečnosti. Samotáři jsou ironičtí, mají nadhled i soucit. Tento film je naopak aktem ryzí škodolibosti a samolibého tyranství uplatněného s gustem jak na slabých postavách, tak i na divácích, kteří se mu na chvíli s důvěrou vydali všanc. Je to ale naopak autor, kdo se tu odkopává jako reprezentant té tzv. české národní povahy, pro niž má být typické bez hlubšího pochopení se navážet do druhých a sám si připadat jako hrdina, aniž by to člověk musel jakkoli dokázat. (Kino Pilotů, 22. 8. 2021.) *~ ()
Mám rád, když se někdo pokusí oživit cokoliv zkostnatělého a představit něco nad rámec stávajícího očekávání. Hned po pár minutách je patrné, že tahle tragikomedie z období normalizace nebude v žádném případě tradiční. Běžný sedánek v zakouřeném podniku po představení herců malého divadla naruší návštěva ožralého ruského důstojníka, který mezi sestavu vpadne s kanystrem benzinu. Touží po další vodce a pomůže odhalit skutečné charaktery jednotlivých zoufalců. Situace se stále vyostřuje, atmosféra houstne. Potěší radost tvůrců absolutně se vyhnout zašedlosti, takže na nás čeká temně neonový vizuál, pestrý soundtrack, nápadité motivy. Ale i právě toho může být na někoho moc. Za mě chvalozpěvy vystřídaly spíš rozpaky. ()
Spočiatku ma to nijak extra nechytilo, no Ja mám rád tieto konverzačky. Tobôž, keď sa jedná o problém, ktorý rieši viacero osôb, kedy má každý svoj pohľad, názor, či ponúka iný spôsob riešenia, pričom nastolená situácia a jej vnímanie v tamtej dobe, by mohlo naozaj mnohými zamávať. Toto všetko je však v rovine priemernej. Akým spôsobom sa však zvrtne dej v tretine poslednej, tak to už je ako sa hovorí - "taká tá lepšia káva". Čo sa týka hereckých výkonov, tak Neškudla a Gorbunov, to bola jedna báseň. Každopádne, nie len oni ťahajú tento snímok nahor. Každý herec má svoju pasáž, kedy preukáže svoje kvality, pričom mne sa tento snímok nie len vďaka námetu, no najmä vývoju deja a kvality réžie ako takej - páčil. Jediné čo ma fakt nasralo, boli tie monológové, politické sračky v rovine fantazírovania či znižovanie hodnôt ľudského života. Ja osobne som medzi 3-štyri. ()
Nic nového jsem se nedozvěděl, nic moc nového jsem neviděl ani neslyšel, ale přesto je to potěšitelně jiný český film a rozhodně podařenější než Vlastníci na obdobné téma. Nadchli mě neznámí i známí herci, připadal jsem si jako na dobrém divadelním představení. ()
První pětina vypadala, že je to zbytečný film, druhá pětina se dost vlekla, třetí pětinu to začalo mít náznak nějakého zlomu, následovala konfrontační konverzačka a dovršil to předvídatelný konec. ()
Moc nevím jak s tím naložit. 2* jsou možná málo, ale průměr si to nezaslouží a víc se mi psát nechce.45% ()
Reklama