Režie:
Timo TjahjantoScénář:
Timo TjahjantoKamera:
Gunnar NimpunoHrají:
Joe Taslim, Iko Uwais, Julie Estelle, Zack Lee, Shareefa Daanish, Abimana Aryasatya, Hannah Al Rashid, Dian Sastrowardoyo, Sunny Pang, Ronny P. Tjandra (více)VOD (1)
Obsahy(2)
Ito (Joe Taslim) v roli vymahače podsvětí, který se vrací do své organizace. Ovšem už po návratu ho potká zrada a ocitá se v chaosu, ve kterém neví, komu věřit. (Ouwen)
Recenze (175)
Neuvěřitelný festival násilí, usekaných končetin a všemožných děr v těle. Pro někoho to bude srdcovka, protože krev všude kolem prostě může, jiní tak řídkou dějovou omáčku nesnesou. Ono té tvůrčí stagnace je opravdu krapet moc, prostě se jen řežeme a to prakticky bez přestání. Režisér Timo Tjahjanto předkládá svět plný mafiánů, kteří jsou nelítostní, že to klidně naperou do ubohé dívenky. Čistič Ito se ale najednou zasekne a dítko před jistou smrtí zachrání. A zadělá si tím na problémy. Divák se dočká první řežby, která je zatraceně intenzivní, ovšem záhy na něj čeká další, a ta je ještě o level drsnější, pak přijde další.. znáte to. Samozřejmě se i střílí, ale většina problémů se řeší mačetami, trubkami nebo holýma rukama. A je to extrémně brutální. Každý druhý mord ukáže nějakou tepnu nebo rozškubne kus obličeje. Boje jsou nápadité, přesto se jisté monotónnosti neubráníme, protože prostě protivníků neubývá. A krev stříká. Vše završí závěrečný vyčerpávající duel, kdy jdou Joe Taslim a Iko Uwais na dřeň. Tvůrci měli šťastnou castingovou ruku, „klaďasi“ i záporáci jsou věrohodní. A že jich padne za vlast. Intenzivní řezničina!! ()
Bitkářská řezničina. Dějová linka je zde jenom záminkou pro rozmístnění panáčků do mlátiček. A dalších panáčků (a panáčnic) do ještě dalších mlátiček. Vztahové drama o přátelství a zradě tu funguje asi jako bodnutí nožem do břicha - nůž se s pokřiveným xichtem vytáhne a už za pět minut, v další mlátičce, se o něm neví. Třeba takovej The Raid 2 byl kompozičně estetický, velkou roli v něm hráli barvy. To samé John Wick 2. Tohle jsou jenom ušpiněné, zašedlé jatka s delikátními “gore” střípkami. A ty jsem si užil náramně, ale na vyšší hodnocení nestačí. ()
Nepochybuji, že si u toho zdejší mírně vyšinutí řezničtí učňové úpěnlivě mačkali šulínky a funěli blahem. Načež to sadisticky procpali do červených čísel. Ano, masakr je to opravdu ukrutný, místy až nechutný, ovšem na straně druhé je to rovněž ukrutná dementní pičovina o tom, jestli je jediný ťaman, aniž by se zadýchal nebo vykrvácel z miliónu sečných, bodných a střelných ran, v jedné sáhodlouhé dvouhodinové nesmyslné bitce úplně sám schopen holýma rukama zdecimovat tisíc nebo dva tisíce jiných ťamanů, ozbrojených kompletním kuchyňským příborníkem, sekerami, mačetami, pistolemi, samopaly, brokovnicemi, granáty a došlo i na řezáky na koberce, řeznické háky či sekáčky na maso. Vyhřezávají při tom sice střeva, cákají mozky, vzduchem lítají zuby i celé sanice, dislokují se všechny myslitelné klouby a hnusně lámou veškeré tělesné výčnělky, páteře a vazy, ale to je tak všechno. Scénář typu „naběhněmě na plac a pojďme se sto dvacet minut bez ladu a skladu masakrovat“ nepochybně hladce udělá nejednoho psychopata, nicméně pro diváka, který si prostě u porcování lidí vášnivě nehoní, to začne být po chvíli těžká pruda a ocenil by i nějaký ten děj. Je to indonéská kafilérie, tudíž na scéně nesměl chybět ani již inventární, skvělý Auvajs, avšak fantastické dynamice a famóznímu natočení bitek v Zátahu to neleží ani u kečupem zkrvavené paty. Choreografie spíše připomíná pozdvižení v opičí kleci po střelbě do tlupy makaků, která se začne vzájemně chaoticky vztekle koksovat, aniž by se aspoň na chvíli zamyslela třeba nad strategií toho ultranezničitelného superťamana prostě tím stohlavým davem naráz obstoupit a udělat z něj v mžiku mačetami pyré. Takže v anotaci opět chybí Sci-fi / Fantasmagorie / Kokotmédie, a pokud vás sledování dezorganizovaného, urputně dlouhého, fyziologicky nemožného a přiblblého mrzačení a vyvrhávání primátů nezbavuje sexuální frustrace, pusťte si místo toho raději něco prznění dětí nebo zvířátek. ()
Šialená brutalita, ktorá sa zároveň snaží o nejaký zmysluplný príbeh. To prvé sa filmu darí bezchybne, takýto nátresk plný šťavnatých gore humusáčin sa naozaj nevidí každý deň. To druhé tvorcovia riadne prestrelili - tak veľmi sa snažili dodať dramatický náboj, až z toho vznikla zlátanina bez zmyslu a bez pochopiteľných motivácií postáv. Ale to až tak nevadí, hlavné sú aj tak tie zlomené hovädzie kosti vrážané do hláv. ()
Úvodních dvacet minut je peklo k nepřežití a zkouška trpělivosti, protože se Tjahjanto snaží budouvat jakože osudový děj a vztahy mezi charaktery. Jenže mu v tom nehraje ani jeden byť jen náznakem obstojný herec a sám autor je jako scenárista na zabití. Čili jen čekáte, kdy si konečně uvědomí, co za bitkařské borce všech borců v ansámblu má (to je jako mít pro fotbalový match k dispozici Messiho a místo vpuštění na hřiště byste s ním na lavičce řešili vymírání delfínů) a najde už sakra nějakou záminku, aby si mohli dát řádně po hubě. A jakmile tu záminku vstupem do řeznictví najde, tak víte na čem jste. Ano, jde stylem akce o Raid 1.5. Ne, Tjahjanto není Gareth Evans, ale akci od něj opisuje zdatně. Střídají se kontaktní bitky s hromadnými masakry na ostří mačety, do toho nějaká ta přestřelka, honička... Co chvíle, to jiný typ akce. Spojující elementy jsou tři; hravá syrová choreografie (všechna čest výkonům kaskadérů), dynamická přesto přehledná kamera a absolutní adorace nesmyslně přepáleného neopodstatněného gore-jatkovitého násilí², které ne každý skousne. Zvlášť když platí, že děj/dialogy/pnutí mezi charaktery (ty se objevují odnikud a mizí kamsi) jsou čistě pro formu, jelikož si autor někde přečetl, že právě takové elementy by každý film měl mít. Dobře vám radím, přetočte rovnou na řeznictví a po cca deseti minutách vám bude rázem jasné, zda jste objevili svou novou guilty pleasure kultovku či si poklepete na hlavu "co že za zvrhlá sadistická hovada ti Indonésané jsou" a znechuceně to vypnete. Ovšem než to vypnete, pusťte si ještě alespoň finální desetiminutovou bitku Taslim versus Uwais; to je čiré žánrové blaho. ()
Strašnej krvák. Fakt je to megabrutální a pižlaj se tam všim možnym od kobercovky po cirkulárku. Když se perou, tak je to fajn. Průměrné hodnocení dávám, protože je to jinak úplná blbost. Děj nedává smysl a moc jsem ani nechápal kdo je kdo. Naštěstí to vlastně nevadí. ()
Timo Tjahjanto poprvé bez svého bratra a natočil další akční zlatou perlu, která definitivně vykouzlí úsměv na tváři a jako náhrada za zrušený Raid 3 to funguje bezvadně. Je třeba podotknout, že Timo se proslavil především hororem Macabre ( pořád jeden z nejbrutálnějších exploitationů vůbec), takže primární housle hraje především Gore a násilí, kterého je zde požehnaně a velmi se mi líbí jeho přístup k žánru, protože on jako jeden z mála posouvá hranice, ukazuje věci, které jsou Tabu a neštití se absolutně ničeho a to mne fascinuje, protože Američané tiše mohou závidět. Herecky je film prvotřídní, sejde se zde známá herecká sestava, trochu jsem si však musel zvyknout na to, že Iko Uwais je záporná postava, ale Joe Taslim má naštěstí charismatu až až, ale překvapivě nejvíce září Julie Estelle, která okamžitě potřebuje vlastní sólovku. Akce téměř nesešlápne z plynu je to jeden ultra brutální masakr, kde se všichni řežou vším, co je po ruce, lámou se končetiny na všechny možné způsoby a využívá se vícero bojových stylů. Tjahjanto se vyloženě vyžívá v smrtelných likvidacích a já šílím společně s ním. Největší highlight je definitivně Julie Estelle proti dvoum lesbičkám a myslím, že lepší female fight tu ještě nebyl a taky samozřejmě celé finále, které si bere to nejlepší z Berandalu a Joe Taslim proti Uwaisovi jakožto souboj bratrů byl docela emotivní a choreografii se samozřejmě nedá nic vytknout. Abych jen nechválil, mouchy se zde samozřejmě najdou. Vizuál mi příjde průměrnější, občas jsem měl pocit, že postavy přežívají nemožné a trošku mě mrzelo, že se zde neukázal nový akční objev, ale to jsou pro mne irelevantní drobnosti, které mi zážitek nezkazili. Kdo rád sebevědomé akční nekompromisní a brutální filmy bude spokojen. Kdo zaspal dobu při Segalovi, Lundgrenovi a Van Dammovi bude nejspíš brblat. Tady fanoušek akce pod 3* jít nemůže. Už se těším na May the Devil Take You a doufám, že v příštích letech mě Mo Brothers bude uspokojovat nadále, protože tolik šikovných tvůrců v současnosti není.90% ()
V živote som urobil veľa chýb a to, že som toto šialené akčné úchylné peklo obchádzal 4 roky, nepochybne patrí medzi ne. Veľa postáv sa k sebe každou chvíľou viac a viac približuje a nastáva inferno. Nejaký čas vám potrvá, kým sa v tom zorientujete, ale potom je to labúžo. Akčné peklo je to už v prvých 40 minútach. Pýtal som sa, kam to preboha ešte môže kulminovať (film má dve hodiny). A veruže môže! Ak zbožňujete akčné filmy s perfektnou choreografiou, určite si to pozrite. Ale pozor, jednak je to drsné (nič pre slabé žalúdky) a jednak je to mimo akcie nudné. Dobrou správou je, že dialógov je málo a hoci má film až 120 minút, jeho súčasťou sú minimálne štyri šialene dlhé akčné sekvencie, z ktorých vám padne sánka a už ju nenájdete. Iko Uwais tu má prekvapivo malý priestor, ale vôbec to nevadí, lebo ostatní sa jeho schopnostiam lahodne vyrovnajú. Ak by sa to mierne prepísalo, pokojne to mohol byť tretí The Raid. Paradoxne, najmenej zaujímavá je finálna bitka, pritom sa v nej mlátia najbrutálnejšie mašiny. Trocha mi vadilo, že záporáci (aj keď je otázne, či tento film nemá LEN záporákov) mali postavy na lopatkách a namiesto toho, aby ich okamžite zabili, tak samozrejme začali komplikovane a zdĺhavo hľadať strelnú zbraň, čo sa im stalo osudné. Pritom predtým nemali problém vraždiť pomaly aj pomocou kancelárskej spinky. Plus ma udivilo, že tu nikto neuhýba autám a to ani v prípade, že vidí, že sa naňho rútia v plnej rýchlosti desiatky metrov. ()
Neříkám, že je to přímo přehnaný, sama jsem šrotovací mašina co kosí nepřátelské ťamany po tuctech, ALE přece jen jich zvládnu najednou složit maximálně dvacet tři a přežít umím nejvíc šestnáct kulek a devadesát osm bodno-řezných ran při kterých ztratím maximálně osmnáct litrů krve. Takže tentokrát je film trochu přepálenej a není reálnej jako třeba Zátah. To mě ale nesere, spíš mě srala tupost protivníků, co se řídí heslem "Je nás dvacet, půjdeme po jednom a zblitek bude stát jak banda kokotů při bukkake". Takže být zlých ťamanů o pár stovek na scénu míň, by nevadilo. I tak jsou blitky krásně krvavý, brutální a jelikož jsem občas celkem jednoduchá a stačí mi ke štěstí jen tupá řezničina, tak jsem si vlastně chrochtala blahem a zvlášť ocenila souboj o nejdrsnější lesbu. Iko mi moc jako padouch nepřišel, spíš se snažil kámošům zachránit prdel a když na konci filmu prohlásil, že všechno zkurvil "kladný hrdina" dala jsem mu za pravdu. A když to vezmeme úplně do detailu, tak za všechno může ta holčička, ale když měla táááák roztomilej kukuč tak bych za ní taky zabila pár stovek triád. ()
Pokud ti vadí, že jsou zdejší postavy nesmrtelný, představ si, že to jsou všichni Marťani nebo univerzální vojáci. Mně to takhle pomohlo. Protože osobně vážně nepamatuju, že bych viděl někdy krvavější akčňák, v němž se odstřelí, odsekne, vyřízne nebo přelomí každá myslitelná část lidskýho těla. Touhle nespoutanou brutalitou bych snímek nezařadil k oběma Zátahům, nýbrž rovnou k splatter/gore hororům typu Braindead. A něco mi říká, že nebudu daleko od pravdy. Špína, hnus a krev - nic pro milovníky uhlazenýho Johna Wicka. Tjahjanto je totiž především řezník a teprve pak až režisér. ()
Téměř nicotný děj mě osobně nevadí, naopak tento přístup uvítám raději, než některé jiné zoufalé pokusy o příběh, které diváka spíše uráží a/nebo nudí. Postavy zdejšího filmu relativně mají charisma, řada scén má i určitý emocionální náboj, takže podklad k akční části je uspokojivý. Bohužel ne každý bojový film se může rovnat s Raidem 2, Iko Uwais a jeho parta sice dokáže vytáhnout pár nových es z rukávu, ale sem tam udeří do oka nějaká drobná nerealističnost, která např. ve zmiňovaném Raid vidět nebyla. 7/10 ()
Nehorázný akční masakr. A to doslova. Intenzivní, nápaditá, efektně natočená, ultrabrutální a ultrakrvavá řezničina, která by potřebovala přitlačit na scénář. Ten se snaží o wooovský příběh o kamarádech-gangsterech postavených proti sobě a po otravném rozjezdu to na mě i chvíli fungovalo - při přepadení kladných postav v bytě. Tam se z nich rázem stali sympaťáci a fandil jsem jim, tím spíš, že bylo jasné, že to s nimi nedopadne dobře. Bohužel, snaha o silné drama pak vyzní do ztracena, ale aspoň to není úplné dějové a emocionální vakuum mezi akčními scénami. Po akční stránce je to pak nářez jako hovado s opravdu vysokým "typičo efektem". Palba. ()
„Ráda bych si povídala dál, ale…pojďme se zabít.“ Příslib nástupce Zátahů mě lákal, tím spíš, když v něm měli hrát hned 4 „zátahoví“ protagonisté Taslim, Uwais, Lee a Estelle (pro poslední jmenovanou mám navíc od jejích „tanečků“ s kladivy ukrutnou slabost). Jenže Tjahjanto přece jen není Evans a člověk vnímá, že jde o něco slabší verzi výše zmíněných Zátahů. To ovšem nemění nic na tom, že jde pořád o brutální, hodně „tomatovou“ zábavu, která má i sem tam dobrý (jak jinak než krvavý) nápad, a také pár postav, co mají styl. Pokud jsou navíc filmy podobného typu nasáklé čistě testosteronem, v tomhle snímku mají možná ne až tak velké, ale o to zajímavější zastoupení ženské (anti)hrdinky, z nichž některé jsou ještě větší „badass“ než jejich mužští protějšci (a upřímně, nejlepší bitka z celého filmu není ta přepálená, závěrečná chlapská, ale právě hlavní „holčičí“, a ten, kdo k ní vymýšlel choreografii, si zaslouží potlesk). A pokud se přenesete i přes ty malinko haprující motivace postav, můžete se docela dobře pobavit. Za mě to budou ještě slabší 4*. ()
Masokombinát Jakarta, aneb vřeštící chlapci a děvčata s bodno-sečnými zbraněmi jdou na porážku a rozhodně z toho nejsou tak vyděšení, že by se v nich krve nedořezal.. Dopad zoufalé snahy vyprávět nějaký příběh mezi zuřivým porcováním lze přirovnat ke chvíli, kdy malé dítě čeká na to, až mu vymění baterky v ovladači od autodráhy. Otázkou je, jak ho bude to ježdění krvavým autíčkem dokola dlouho bavit.. Významnější přiblížení k estetice Garetha Evanse bohužel přišlo až při finálním souboji a právě na jeho počest jsem složil krátkou tematickou báseň: „Ito bude bit jak žito, Uwais bude křičet auvajs. Oddají se chlapci tanci, hemofilik nemá šanci...“ ()
Intenzivní dvouhodinový masakr, který nedá téměř vydechnout. Neskutečně brutální, jednotlivé akční scény jsou někdy skoro až únavné a využívají při choreografii úplně všechny způsoby, jak a pomocí čeho mrzačit. Plusem je určitě taky obstojný a slušně odvyprávěný příběh (což je možná ten nejdůležitější pozitivní rozdíl oproti Headshot) s cool postavami (všechny zdejší holky, ale zvlášť Julie!). Konec mi úplně nesedl snahou o nějakou symboliku a snad i dvojznačnost, o logice posledních pár scén nemluvě. Střih a kamera taky sem tam působí hůře, znovu se objevují i zbytečné slow-motion a někde to působí zase uměle. Nicméně ve všem jde vidět oproti Headshot viditelný pokrok. Gareth Evans to ale samozřejmě stále není a pochybuji, že někdy bude. ()
Vysoce kultivovaně natočená jatka. Příběh je pouze je chaotická výplň mezi akčními scénami plnými obnaženého masa, kostí a krve. Postavy mají podivné motivace a chovají se často nelogicky, ale zase tak moc to nevadí. Kamarádi z RAIDů si prostě trochu zablbli a na stříbrném podnose servírují několik nezapomenutelných bojových scén a bolestivých okamžiků. Uwais si svou netradiční roli docela užívá ale předvádí více méně svůj standard. Jullie Estelle si pro sebe ovšem uchvátila nejlepší bitku se dvěma lesbickými vražedkyněmi. Girl power! ()
Brutální splatterovská vykosťovačka, kde je jen tak aby se neřeklo naroubovaný nějaký příběh o tom, jak zabiják na poslední chvíli přehodnotí životní priority a nezastřelí malou holčičku, načež zabije desítky panďuláků aby ji ochránil. Bojovka je to působivá, neochuzená o tradičně nesmírně říznou asijskou akci plnou neuvěřitelných kaskadérských kousků. Narozdíl ale od Raidu 2, kterému se tak moc chce podobat, nemá patřičnou epickou šíři děje a ani vytříbenou obrazovou estetiku. Zůstává jen podobná mlátička, která je dějově chudší, za to zatraceně stylová a konečně dostává Julia Estelle více prostoru. ()
Nebyť podaktorých, absolútne za vlasy pritiahnutých akčných scén, ktoré doslova postrádaju veškerú logiku, mohol sa tento “bitkársky” snímok, minimálne vyrovnať tomu najlepšiemu, aký Indonézia doposiaľ natočila (Serbuan Maut). Toto je masaker od úvodu až do samého konca, kedy jedna krvavá “fight” scéna, strieda tú druhú, a takto stále dookola, až kým nespadne opona. ()
Zátah 2.5 s jednodušším scénářem, ale zato o dost brutálnější; občas fakt nechuťárna. Choreografie bitek super. Oblíbený film Deadpoola. ()
Slušná dvouhodinová přehlídka ultra brutálního násilí a zabití na tisíc a jeden způsob to jo, ale víc ani náhodou. Pravda pořád se tu někdo z někým masakruje, ale tak nějak mi tu chybí důvod celého toho masakru. Pravda na začátku se režisér snaží rozehrát něco jako příběh, ale to bolestně nefunguje a tak zhruba po půlhodině dojde k rezignaci na jakýkoliv děj a až do konce se každý snaží zabít každého. Gore je sice fajn, ale po chvíli se omrzí. Navíc se člověk musí usmívat nad nesmrtelností všech aktérů bitek. Nejvíc mě pobavilo když v tom dívčím trojboji frajerka zjistí, že má téměř odpadlej prst tak ho bez mrknutí oka odřízne a bojuje dál a to je ještě slabota bojovat se dá i s nožem v břiše dokonce i s podříznutým krkem. No proč se v tom dál pitvat nenudil jsem se, ale asi už jsem moc starej a mám něco nakoukáno a z tohohle si na prdel fakt nesednu.50% ()
Reklama